Справа № 204/6178/24
Провадження № 2/204/255/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 березня 2025року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника відповідача Трошина В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року до суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 300 0000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 29.04.2023 близько 21:00 год. водій ОСОБА_3 , керуючи Чечелівському районі міста Дніпра по вулиці Академіка Белелюбського з боку вулиці Павлова в напрямку проспекту Свободи у місті Дніпрі та в подальшому в районі електроопори АДРЕСА_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який внаслідок наїзду отримав важкі тілесні ушкодження у вигляді шести ділянок осадження на підборідді праворуч, по правій бічній поверхні грудної клітини по середньо-паховій лінії в проекції 6-ого міжребер`я з переходом на проекцію передньої черевної стінки праворуч, у верхній відділ, по задньо-бічній поверхні грудної клітини праворуч між задньо-паховою та лопатковою лініями в проекції 5-8-го ребер, по задній поверхні грудної клітини праворуч по лопатковій лінії по краю реберної дуги з переходом на проекцію підребер`я, травматичної ампутації обох нижніх кінцівок на рівні верхньої третини обох гомілок, рани по передньо-зовнішній поверхні правого стегна на рівні верхньої та середньої третини. Водій трамвая був працівником КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Вказані обставини встановлені вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 у справі №204/8219/23, який набрав законної сили.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважає, що діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, що виразилася в наступному: потребує постійного стороннього догляду, змушений звертатись за допомогою навіть в звичайних побутових діях, у зв`язку з чим постійно відчуває неповноцінність, залежність, втрату самостійності, що призводить до депресії; втрата працездатності, отже не зможе самостійно забезпечувати своє життя, реалізувати себе в професії; має на утриманні малолітню дитину та дружину, проте він позбавлений можливості повноцінно забезпечувати свою сім`ю, що завдає постійного болю та страждань; отримав 1 групу інвалідності, тепер доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки сталий життєвий уклад порушений; не може самостійно забезпечувати свою життєдіяльність в тій мірі, в якій міг до ДТП; витрачає багато часу і зусиль для часткової реабілітації; змушений заново вчитись тримати рівновагу, постійно виконувати вправи, докладати додаткових зусиль для підтримки свого організму, оскільки втрата можливості ходити призводить до порушень і в інших органах, а також впливає на функціональність м`язів та організму в загальному; відчуває гостре відчуття несправедливості, оскільки, як встановлено вироком суду, водій трамвая мав можливість уникнути наїзду і зберегти повноцінне життя позивачу.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, визначення інвалідом 1 групи, та заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 300 000 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 2.07.2024 року призначено розгляд справи в порядкувідкритого позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.07.2024 представник відповідача КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР Кобець В.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи, що дійсно, 29.04.2023 близько 21:00 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним трамвайним вагоном типу «КТМ-8» інв. № 2228, рухався Чечелівському районі м. Дніпра по вул. Академіка Белелюбського з боку вул. Павлова в напрямку пр. Свободи у м. Дніпрі здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який знаходився (лежав) на трамвайному полотні внаслідок наїзду отримав важкі тілесні ушкодження, та був доставлений в 4 міську лікарню. Згідно результату токсилогічного дослідження № 1120 від 29.04.2023 р. міської лікарні № 4 в крові ОСОБА_1 був виявлений алкоголь 3,24 % (етанол). Звертають увагу на той факт, що наявність визнання вини збоку водія трамваю ОСОБА_3 , не звільняє від відповідальності з боку позивача виходячи з того, що сам позивач знаходячись в сильному алкогольному сп`янінні в неустановленому місці для пішоходів, лежачі на путі руху трамвайного потягу, будучи край неуважним до дорожньої обстановки, грубо порушуючи правила дорожнього руху наразив себе на небезпеку, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 4.4. Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено: «Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено, або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, позивач повинен був зазначити, якими діями Відповідача заподіяно шкоду, зазначити як він оцінює моральну шкоду та з чого він при цьому виходив. Крім того, зазначити які безпосередньо його права були порушені.

Представник позивача адвокат Таргоній В.М. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Трошин В.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позивних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, крім того зазначив, що водій трамвая скоїв злочин з необережності, оскільки у темну добу не бачив потерпілого, та саме позивач перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння , тому підлягає до застосування норма ст.1193 ЦК України, вважає розмір моральної шкоди завищеною.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 29.04.2023 близько 21:00 год. керуючи технічно справним трамвайним вагоном типу «КТМ-8» інв. номер 2228, рухався в Чечелівському районі міста Дніпра по вулиці Академіка Белелюбського з боку вулиці Павлова в напрямку проспекту Свободи у місті Дніпрі. Під час руху ОСОБА_3 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_1 , який лежав на трамвайних коліях за напрямком руху трамвайного вагона, якого він об`єктивно здатний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, унаслідок чого в районі електроопори № 286 по вул. Академіка Белелюбського у місті Дніпрі відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_1 спричинено тяжке тілесне ушкодження у вигляді: шести ділянок осадження на підборідді праворуч, по правій бічній поверхні грудної клітини по середньо-паховій лінії в проекції 6-ого міжребер`я з переходом на проекцію передньої черевної стінки праворуч, у верхній відділ, по задньо-бічній поверхні грудної клітини праворуч між задньо-паховою та лопатковою лініями в проекції 5-8-го ребер, по задній поверхні грудної клітини праворуч по лопатковій лінії по краю реберної дуги з переходом на проекцію підребер`я, травматичної ампутації обох нижніх кінцівок на рівні верхньої третини обох гомілок, рани по передньо-зовнішній поверхні правого стегна на рівні верхньої та середньої третини, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-е, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Вказані обставини підтверджуються вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 (справа №204/8219/23, провадження № 1-кп/204/435/24),який в силу ст. 84 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення справи.

У зв`язку з наведеним, КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР є відповідальним за шкоду, заподіяну позивачу.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом першої «Б» групи з 21.08.2023 року. Останній періодично змушений проходити лікування за станом здоров`я, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ за № 003102 від 23.08.2023 року.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за № 22151, ОСОБА_1 проходив лікування в період з 12.07.2023 року по 24.08.2023 рік, діагноз: травматична ампутація обох н/к на рівна в/3 гомілок. СПО (29.04.2023) ПХО, формування кукси обох н/к на рівна в/3 обох гомілок. Порушення функції опори та ходи тяжкого ступеню. Лікувальні рекомендації: виготовлення індивідуальних протезів нижніх кінцівок. Реабілітаційне лікування.

Випискою з медичної карти стаціонарного хворого за № 20601, ОСОБА_1 проходив лікування в період з 28.06.2023 року по 12.07.2023 рік, діагноз: ампутація обох гомілок у в/з. Контрактура колінних суглобів. Реабілітаційний діагноз: повне порушення функції ходи, часткове порушення функції самообслуговування.

Випискою з медичної карти стаціонарного хворого за № 18723, ОСОБА_1 проходив лікування в період з 12.06.2023 року по 27.06.2023 рік, діагноз: травматична ампутація обох гомілок у в/3. Контрактура колінних суглобів. Реабілітаційний діагноз: повне порушення функції ходи, часткове порушення функції самообслуговування.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., посилаючись на те, що він зазнав фізичного болю, завдана травма назавжди порушила звичайний ритм життя, отримав 1 групу інвалідності, тепер доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки сталий життєвий уклад порушений назавжди, оскільки не може самостійно забезпечувати свою життєдіяльність в тій мірі, в якій міг до ДТП, чим завдала йому моральних страждань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зі змісту вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 встановлено, що висновком експерта № СЕ-19/104-23/17141-ІТ від 2.05.2023 року, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій трамвайного потягу ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові подій, дії водія трамвайного потягу ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 ПРД України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. При заданому механізмові подій, в діях водія трамвайного потягу ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається. В умовах даної події водій трамвайного потягу ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою трамвайного потягу до місця наїзду.

На момент вказаної ДТП водій ОСОБА_3 працював водієм трамваю та перебував у трудових відносинах з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, що не заперечується представником відповідача.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Відтак, з урахуванням викладеного, відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності її вини.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивач безумовно зазнав моральних страждань, спричинених глибокими емоційними переживаннями з приводу ампутації обох нижніх кінцівок; із завданням моральної шкоди позивача фактично погодився і відповідач, який частково визнав позовні вимоги. Однак, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, враховуючи, що причиною настання ДТП стали обставини, пов`язані із діями пішохода, в крові якого згідно результату токсикологічного дослідження № 1120 від 29.04.20023 року, виявлено етиловий спирт в кількості 3,24% (проміле). Тому, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 200 000 грн. моральної шкоди. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, а позивач при подачі позову був звільнений від такої сплати, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 1167, 1168, 1187, 1193 ст. ст. 12, 13, 76, 79, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200000(двісті тисяч гривень)грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради () на користь держави судовий збір у розмірі 2000(дві тисячі) гривень. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Повний текст рішення складено 10.04.2025.

Суддя С.В.Чудопалова