Провадження № 2/537/962/2025
Справа № 537/1746/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечка І.І., за участі секретаря Бобровської К.Д., предстаника позивача ОСОБА_1 адвоката Остахова В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 , за участю третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів.,
Позивач ОСОБА_1 , за підписом свого представника адвоката Стаханова В.П., звернулась до суду з позовом згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 17.04.2023 по 19.03.2025 у розмірі 39 057 грн 02 коп.; збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Крюківського районного суду Полтавської області від 01.12.2015 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1167 грн та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня винесення судом рішення і до досягнення житиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначено, що з 25.07.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.08.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Рішення набрало чинності 07.09.2015 року. Також, вказаним рішенням суду визначено місце проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 встановлено « ОСОБА_6 ». Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.12.2015 року, яке набрало чинності 14.12.2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки, на її утримання, до досягнення дитиною 3- річного віку, у розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 14.07.2015 року і до досягнення дитиною віку трьох років та аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 1167 грн, щомісячно починаючи з 14.07.2015 року і до досягнення сином повноліття. На підставі рішення Автозаводського райсуду від 14.12.2015 року позивачці було видано виконавчий лист №524/5854/15-ц від 17.12.2015 року про стягнення аліментів на її утримання, до досягнення дитиною 3-х років, який був поданий на примусове виконання до Крюківського відділу ДВС. Виконавче провадження №49693989. На підставі рішення Автозаводського райсуду від 14.12.2015 року позивачці було видано виконавчий лист №524/5854/15-ц від 17.12.2015 року, про стягнення аліментів на утримання дитини, який був поданий на примусове виконання до Крюківського відділу ДВС. Виконавче провадження №49693857. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.01.2018 року, яке набрало чинності 01.03.2018 року, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.09.2018 року, яке набрало чинності 18.10.2018 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_8 до досягнення дитиною 3-річного віку, за період з 14.07.2015 року по липень 2017 року включно, у розмірі 3 407,50 грн. 26.02.2019 року позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 », про що складено актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 26.02.2019 року, виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.09.2023 року, яке набрало чинності 21.10.2023 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , за період з 01.07.2018 року по 17.04.2023 року, у розмірі 92 901,39 грн, на підставі якого було видано виконавчий лист №537/1473/23 від 22.11.2023. Станом на день подання позову, на виконанні в Крюківському відділ ДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області перебуває зведене виконавче провадження під номером №68938004. Представник позивача вказав, що боржник рішення судів не виконує, не працює. За період з 17.04.2023 по 19.03.2025 допустив заборгованість у розмірі 180 346,80 грн. Враховуючи те, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.09.2023, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів за період з 01.07.2018 по 17.04.2023, враховуючи несплату відповідачем ні аліментів, ні пені, то необхідним є стягнення пені за період з 17.04.2023 по 19.03.2025. Таким чином, відповідач повинен сплатити на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, за період часу з 17.04.2023 по 19.03.2025, що становить 39 057 грн 02 коп. Також, представник позивача зазначив, що на сьогоднішній час, дитині виповнилось 10 років. На момент ухвалення судом рішення, дитині не було і 1 року. Очевидним є те, що аліменти у розмірі 1167 грн не можуть покривати навіть частини видатків на утримання дитини в 2025 році. Враховуючи вищевикладене, аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину є недостатніми для матеріального утримання сина, та, враховуючи систематичну несплату аліментів відповідачем, фактичне одноосібне утримання дитини позивачкою, ставить останню у скрутне матеріальне становище. Вік дитини, порівняно з датою ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (2015) значно збільшився, потреби дитини, збільшились, вартість утримання дитини, порівняно з 2015 роком, суттєво зросла, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Враховуючи дані обставини, ОСОБА_1 вважає, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно буде в повній мірі відповідати інтересам дитини та вартості прожиткових потреб.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.03.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остахов В.П. у судововому засіданні позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів підтримав, просив задовольнитив повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву відповідно до якої при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду, розгляд справи просить проводити за його відсутності.
Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.
Суд, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення представника позивача, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони з 25.07.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Кременчуцьким міський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 16 серпня 2018, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.08.2015, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . 25.07.2014 Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 289, розірвано.Прізвище ОСОБА_5 після розірвання шлюбу встановлено«Янда».Місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу, визначено з матір`ю ОСОБА_5 ..

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.12.2015 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1167 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто аліменти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмір 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

17 грудня 2015 року на виконання рішення від 01.12.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області були видані виконавчі листи№524/5854/15-ц.

В судовому засіданні встановлено, що зазначені виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №49693989, постановою про арешт майна боржника ВП№ 49693857.

Згідно рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25.01.2018, яке набрало законної сили 01.03.2018, ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.09.2018, яке набрало законної сили 18.10.2018, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, за період з 14.07.2015 по липень 2017 року включно у розмірі 3407 грн. 50 коп. та стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 щомісячно до досягнення дитиною повноліття за період з 14.07.2015 по травень 2018 року включно в розмірі 11702 грн. 50 коп.

З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 26.02.2019 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 ».

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременком О.О. загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по виконавчому листу зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 17.04.2023 становить 139614 грн. 93 коп.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.09.2023, яке набрало законної сили 21.10.2023, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2018 по 17.04.2023 у розмірі 92901 грн. 39 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременком О.О. загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по виконавчому листу зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 17.04.2023 становить 139614 грн 93 коп.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременком О.О. загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по виконавчому листу зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 14.03.2025 становить 180 346 грн 80 коп.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердійгрошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завданням є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно абзацу 1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК Українисубсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК Українине передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 754/4461/21.

В судовому засідання встановлено, що ОСОБА_2 не подав суду відзив на позов та жодного доказу в обґрунтування відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Також, суду не було подано жодного доказу неправильності проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, не подано доказів неправильності розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, не подано й контррозрахунку.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі N 333/6020/16-ц (провадження N 14-616цс18) зроблено висновок, що "правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним прострочениммісячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: P= (A1х1 % хQ1)+ (A2х1 % хQ2)+ (Anх1 % xQn), де: P - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

За огляду на наведені положення, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок пені за період з 01.04.2023 по 28.02.2025 обчислений вірно, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку, кількості днів та 1%, що становить 39 057 грн 02 коп.

Оскільки розмір пені не перевищує загальну суму заборгованості, позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 39 057 грн 02 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частиністягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із того, що аліменти - кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою, доказів протилежного у суду немає, і може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі, який забезпечував би необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» вбачається, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

При цьому, суд також виходить з того, що оскільки сторони, які є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то в рівній мірі несуть обов`язки щодо її виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача.

Беручи до уваги обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач - платник аліментів, є працездатною особою, молодого віку, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо утримання сина ОСОБА_11 , беручи до уваги положенняЗакону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років., суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 за рішенням суду та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн до досягнення дитиною повноліття, що є максимально наближеним до мінімального рекомендованого розміру аліментів.

Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частинізбільшення розміру аліментів ипідлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Остаховим В.П. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Згідно п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору» договору, предметом даного Договору є надання Клієнту правової допомоги у справі про збільшгення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Пунктамит 3.2. 3.3. розділу № «Гонорар адвоката та порядок розрахунків» договору передбачено, що сторони погодили, що гонорар встановлюється у фіксованому розмірі та становить 28 000 грн. Клієнт здійснює оплату гонорату шляхом перерахування суми на рахунок Адвоката, вказаний у Договорі та/або в готівковій формі.

Відповідно до детального опису робіт від 09.04.2025, згідно договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 11.04.2023, укладеного між адвокатом Остаховим В.П. та ОСОБА_1 , адвокатом проведені такі роботи з правової допомоги та надані такі послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції 2 години; вивчення та правовий аналіз доказів 1 година; пошук, вивчення і аналоіз судової практики ВС 1 година; підготовка, направлення учасникам справи та подання позорвної заяви 3 години.

З акту прийому-передачі наданої правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги №б/н від 11.04.2023 вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийнявправову допомогу, вартість якої складає 28 000 грн.

Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наданими позивачем доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат.

Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 28 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3 028 грн 40 коп.

Суд вирішуючи питання про сплату судового збору виходить з того, що п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 182, 199, 200 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 17.04.2023 по 19.03.2025 у розмірі 39 057 грн 02 коп. (тридцять дев`ять тисяч п`ятдесят сім грн 02 коп.).

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.12.2015 по справі №524/5854/15-ц у твердій грошовій сумі з 1 167 грн на 5 000 грн щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень (п`ять тисяч грн 00 коп.), щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) 28 000 грн (двадцять вісім тисяч грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 211 грн 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять грн 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 15.04.2025.

Суддя І.І. Дядечко