Номер провадження: 22-ц/813/173/25
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

секретаря судового засідання Уманець А.В.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,

на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2014 року ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що15 вересня 2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05/09/2008/840-К/563, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 49000 доларів США з остаточним строком повернення кредиту та відсотків по ньому до 11 вересня 2023 року, з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 15,99 % на рік.

15.09.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору.

В якості забезпечення виконання боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується іпотечним договором від 15.08.2008 року.

Позивач повністю та в строки виконав свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідачі свої зобов`язання перед позивачем по кредитному договору № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року не виконували, через що утворилась заборгованість, яка станом на 14 листопада 2014 року складає 111722,13 доларів США (що в еквіваленті на зазначену дату становить 1721908,05 грн), з яких: заборгованість по кредиту 49444,31 доларів США, що дорівнює еквіваленту 762056,32 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 47790,75 доларів США, що дорівнює 736570,97 грн; пеня за прострочення сплати кредиту 9497,07 доларів США, що дорівнює 146372,80 грн; штраф за порушення виконання умов договору 4990,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 76907,96 грн.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року в розмірі 111722,13 доларів США, що станом на 14.11.2014 року в еквіваленті по курсу НБУ становить 1721908,05 грн, з яких: заборгованість по кредиту 49444,31 доларів США, що дорівнює еквіваленту 762056,32 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 47790,75 доларів США, що дорівнює 736570,97 грн; пеня за прострочення сплати кредиту 9497,07 доларів США, що дорівнює 146372,80 грн; штраф за порушення виконання умов договору 4990,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 76907,96 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд міста Одеси рішенням від 03 березня 2015 року позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року, що складається із залишку заборгованості за кредитом 49444,31 доларів США, та боргу за несплачені відсотки за користування кредитом 47790,75 доларів США, що разом становить 97235,06 доларів США, що в еквіваленті до української гривні за курсом НБУ станом на 03 березня 2015 року складає 2611733 гривні 71 копійка. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року, що становить 255091 гривню 30 копійок. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року, що становить 134031 гривню 40 копійок. Стягнув в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 гривень.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 14 листопада 2014 року, складає 97235,06 доларів США (що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 2611733,71 гривень) та 389122,70 гривень. Разом з тим, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов`язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов`язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума залишку заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом має бути стягнута в валюті кредиту, а сума пені за прострочення виконання зобов`язання та сума штрафу за порушення умов кредиту в національній валюті України.

Згідно ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд вважав за необхідне встановити, що у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 97235,06 доларів США (що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 2611733,71 гривень) та 389122,70 гривень.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 05.02.2021 року замінив сторону (стягувача)виконавчого провадження по виконанню заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження по виконанню заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року по справі №522/23795/14-ц з ПАТ КБ «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Видано дублікат виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси, на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року по справі №522/23795/14-ц. Поновлено строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси, на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року по справі №522/23795/14-ц.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27 серпня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ???скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року по цивільній справі № 522/23795/14-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/840-K/563 від 15 вересня 2008 року, ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/840-K/563 від 15 вересня 2008 року, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що договором поруки від 15.09.2008 року не встановлений строк, після якого порука припиняється, умовами договору поруки (пункт 5.3) про його дію до виконання всіх вимог забезпечених порукою (зобов`язання за кредитним договором) не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частини першої ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягали застосуванню норми частини четвертої ст. 559 ЦК України в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення та у 2008 році, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Скаржник посилається, що пунктом 4.2.4. кредитного договору № 05/09/2008/840-K/563 від 15 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3. договору, а також у випадку, передбаченому 4.3.6. договору. Пунктом 3.3.3. кредитного договору від 15.08.2008 року визначено, що позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2. цього договору, щомісячно до 7 числа поточного місяця. Відповідно до матеріалів справи, останній платіж позичальником ОСОБА_1 було здійснено 17.11.2010 року, отже строк виконання зобов?язання щодо повернення кредитних коштів настав 17.11.2010 року, таким чином, у банку виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов?язання боржника щодо повернення кредиту з 17.11.2010 року і протягом наступних шести місяців, але до суду з цим позовом банк звернувся лише у грудні 2014 року, тобто з пропуском зазначеного в частини четвертої ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Доказів направлення поручителю вимоги в шестимісячний строк, позивач суду не надав.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 була неналежно повідомлена про дату, час і місце судових засідань.

(2) Позиція інших учасників справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_5 , судді: Таварткіладзе О.М., ОСОБА_6 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснювалось учасникам справи право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року призначено справу до апеляційного розгляду.

ПАТ «КБ «Надра» копію ухвали про відкриття провадження від 11.10.2021 року отримало 04.11.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття провадження від 11.10.2021 року та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку, конверт повернувся до суду із зазначенням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Рішенням Вищої ради правосуддя № 941/0/15-23 від 28 вересня 2023 року суддю ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2023 року в цій справі визначено головуючим суддю Коновалову В.А., у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2023 року замінено суддів ОСОБА_7 , Погорєлову С.О. на сіддівКарташова О.Ю., Кострицького В.В.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 16.11.2023 року витребував у ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра», належним чином засвідчену копію детального розрахунку заборгованості по кредитному договору № №05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 та виписки з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 по кредитному договору №05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року.

На виконання ухвали суду від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 28.12.2023 року надійшли відповідні документи.

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» судову повістку отримало 24.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ПАТ «Комерційний банк «Надра» судову повістку отримало 24.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 судову повістку отримала 24.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справу повідомлена належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі рішення суду в частині позовних вимог до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24.10.2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належним чином умови кредитного договору не виконувалися, станом на 14 листопада 2014 року, у відповідача існує наступна заборгованість за кредитом: заборгованість по кредиту 49 444,31 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків 47 790,75 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту 9 497,07 доларів США, що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 255 091,30 гривень; штраф за порушення умов кредиту 4 990,00 доларів США, що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 134 031,40 гривень. Разом за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 14 листопада 2014 року, складає 97 235,06 доларів США (що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 2 611 733,71 гривень) та 389 122,70 гривень, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в оскаржуваній частині позовних вимог підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що суд може ухвалити заочне рішення при розгляді справи за умови, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і не з`явився в судове засідання.

Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74- 76 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення.

Частинами третьою, п`ятою, статті 74 ЦПК України передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.

Ухвалюючи заочне рішення від 03 березня 2015 року, суд першої інстанції зазначив, що відповідачі у судове засідання не з`явилися, неодноразово про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 10.12.2014 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання на 05.01.2015 року об 10 год. 30 хвилин. Розгляд справи відкладався на 04.02.2015 року, на 03.03.2015 року.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення та поштовий конверт, які повернулися на адресу суду, щодо розгляду справи призначеної на 03.03.2015 року із зазначенням "за закінченням зберігання". Зазначені обставини свідчать про те, що у відповідності до положень ст.ст. 74, 76 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи, ОСОБА_2 не була належним чином повідомленою про розгляд справи.

Тому доводи відповідача ОСОБА_2 щодо порушення судом порядку ухвалення заочного рішення через її неповідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в ході якого було прийнято оскаржуване заочне рішення, заслуговують на увагу.

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо порядку постановлення заочного рішення, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05/09/2008/840-К/563, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 49 000 доларів США з остаточним строком повернення кредиту до 11 вересня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,99 % на місяць.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,99 % річних.

За п. 3.3.2 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 735 доларів США. Позичальник вносить чергові мінімальні платежі, визначені у п. 3.3.2 договору щомісячно до сьомого числа поточного місяця.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту 11 вересня 2023 року.

Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці договору.

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між банком та ОСОБА_1 15 вересня 2008 року укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є будинок АДРЕСА_2 , та має наступні технічні характеристики: загальна площа 44,1 кв.м; житлова площа - 27,5 кв.м.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача ОСОБА_1 дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року, станом на 14 листопада 2014 року, існує наступна заборгованість за кредитом: заборгованість по кредиту 49 444,31 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків 47 790,75 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту 9 497,07 доларів США, що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 255 091,30 гривень; штраф за порушення умов кредиту 4 990,00 доларів США, що становить за курсом НБУ на день постановлення рішення 134 031,40 гривень.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563, 15 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», та ОСОБА_2 укладено договір поруки,за яким поручитель ОСОБА_2 поручилася за належне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 у тому числі: повернути до 11 вересня 2023 року кредит у сумі 49900 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 15,99% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

Частиною першою статті 553 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до розділу 1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з цього кредитного договору; поручитель відповідає перед банком у тому ж об`ємі, що і позичальник. Позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене абсолютне право банка вимагати виконання зобов`язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо; відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні зобов`язань в цілому; поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного договору поруки ОСОБА_2 ознайомлена та була згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці договору.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України, в редакції на час укладення договору поруки та виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання невстановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Оскільки право кредитора і обов`язок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року за № 1411/3467/12, постанові від 27 березня 2019 року за № 200/15135/14-ц, постанові від 03 липня 2019 року за № 1519/2-3165/11.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК, є преклюзивним,тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу (у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18)).

Пунктом 5.3. договору поруки передбачено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

Умовами кредитного договору № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року передбачено повернення кредиту відбувається шляхом здійснення щомісячних платежів щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 735 доларів США у чітко встановлений цим договором термін до 7 числа поточного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом позивач звернувся до суду 09.12.2014 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тому порука є такою що припинена в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до звернення з цим позовом. Таким чином, порука в частині щомісячних платежів, строк виконання яких настав до 08 червня 2014 року припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Оскільки строк пред`явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, припинення поруки визначено з моменту повного виконання, тому застосуванню підлягають положення частини четвертої статті 559ЦК України (перше речення частини), якими передбачено, що порука припиняється зі спливом шестимісячного строку, а відтак стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 , яка є солідарним боржником з ОСОБА_1 має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов`язання.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителів за невиконання боржником окремих зобов`язань за угодою до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що заборгованість за тілом кредиту, яка може бути стягнута з поручителя, який є солідарним боржником з позичальником обліковується за період з 09.06.2014року по дату остаточного повернення кредиту 11.09.2023 року визначеного договором, оскільки позов заявлено про дострокове стягнення всієї суми за тілом кредиту.

Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов`язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 3 статті 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року, станом на 14 листопада 2014 року, в якому зазначена, зокрема заборгованість по кредиту у розмірі 49 444,31 доларів США.

Проте, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року не містить детального (щомісячного) розрахунку за тілом кредиту. В пункті 3.3.2. кредитного договору визначена щомісячна сума мінімально необхідного платежу, яка складається із платежів (кредиту та відсотків).

З метою встановлення щомісячного розміру платежу за кредитом, ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року витребувано у правонаступника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» належним чином засвідчену копію детального розрахунку заборгованості по кредитному договору № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року та виписки з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 по кредитному договору № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року.

У зв`язку з невиконанням зазначеної ухвали суду Одеський апеляційний суд ухвалою від 16.11.2023 року повторно витребував вказані вище документи.

На виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» надано виписки по особовим рахункам клієнта ОСОБА_1 по кредитному договору № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року за період з 06.02.2015 року по 25.08.2020 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 27.12.2023 року.

Однак, надані виписки по особовим рахункам за період з 06.02.2015 року по 25.08.2020 року не стосуються періоду за який позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором.

Згідно наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року заборгованість поручителя ОСОБА_2 за тілом кредиту за період з 09.06.2014 року по по дату остаточного повернення кредиту 11.09.2023 року становить 42536,64 дол. США.

Відповідач ОСОБА_2 не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Щодо стягнення процентів, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по відсоткам за користування кредитом, яка виникла станом на 14 листопада 2014 року в сумі 47790,75 доларів США.

Відповідно до п.1.3.1. кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,99% річних.

Колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 09.06.2014 року по 14.11.2014 року в межах строку поруки в сумі 3375,10 доларів США, виходячи із наступного розрахунку: 47790,75 дол. США заборгованість за кредитом х 15,99% / 360 х 159 днів.

Щодо стягнення пені, штрафу

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №757/6367/13-ц (провадження №14-422цс18), на яку в оскаржуваній постанові посилався апеляційний суд, вказано, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, умови кредитного договору передбачали сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням з фізичних осіб поручителів заборгованості в іноземній валюті суд мав право стягнути й пеню в іноземній валюті.

Разом із тим у спірних правовідносинах сторони в кредитному договорі не обумовили можливість стягнення пені, штрафу в іноземній валюті, тому сума пені за прострочення виконання зобов`язання та сума штрафу за порушення умов кредиту підлягає стягненню в національній валюті України.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначених п.п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 05/09/2008/840-К/563 від 15 вересня 2008 року пеня за прострочення сплати кредиту за період з 09.06.2014 року по 14.11.2014 року складає 84086,20 грн, а штраф 76907,96 грн.

Відповідач ОСОБА_2 власного розрахунку заборгованості за кредитним договором не надала.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 яка є солідарним боржником з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», пеня у розмірі 84086,20 грн та штраф у розмірі 76907,96 грн.

Колегія суддів зауважує, що скаржник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не навела мотивованих обґрунтувань неправильності наданого банком розрахунку боргу, власного контррозрахунку не надала. Під час апеляційного розгляду не скористалася правом на подання заперечення проти наданого позивачем розрахунку, які б підтверджували помилковість наданого банком розрахунку заборгованості, суду не надала.

Доводи апеляційної скарги про те що строк виконання зобов`язання щодо повернення кредитних коштів настав 17.11.2010 року, відповідно до вимог п. 4.2.4 кредитного договору, оскільки позичальником ОСОБА_1 останній платіж здійснено 17.11.2010 року не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Пунктом 4.2.4. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п.3.3.3. цього договору, а також у випадку, передбаченому у п. 4.3.6 цього договору.

Зі змісту пункту 4.2.4. кредитного договору не вбачається, що сторони в договорі врегулювали питання дострокового повернення кредиту і безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості.

Пунктом 4.2.4 кредитного договору сторони лише передбачили право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором у разі не внесення позичальником чергового платежу у визначений договором термін.

Згідно пункту 2.4. договору поруки повідомлення, що направляється кредитором поручителю повинно бути здійснено в письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою що вказана в договорі) чи надано особисто поручителю.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.11.2014 року ПАТ «КБ «Надра» направлялось як на адресу позичальника ОСОБА_1 , так і поручителя ОСОБА_2 вимога від 26.11.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором від 15.09.2008 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень рекомендованої кореспонденції.

Кредитний договір не містить умови, яка пов`язує безумовне настання строку виконання зобов`язання з часом останнього чергового платежу за договором.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року в оскаржуваній частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею, штрафом та стягнення судового збору слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею, штрафом задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 , яка відповідає солідарно з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заборгованість за кредитним договором від 15.09.2008 року у розмірі 45911,74 доларів США, яка складається з: 42536,64 доларів США тіло кредиту, 3375,10 доларів США - проценти за період з 09.06.2014 року по 14.11.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка відповідає солідарно з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», пеню у розмірі 84086,20 грн та штраф у розмірі 76907,96 грн.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 3654 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.11.2014 року.

Оскільки позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», підлягають задоволенню частково на 50,44 %, то з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», підлягає стягненню судовий збір у сумі 921,54 грн (50,44 % від суми сплаченого судового збору 3654 грн / 2).

Відповідачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 5481 грн, що підтверджується квитанцією від 27.09.2021 року.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частковона 49,56%, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» підлягає стягненню в користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 2716,38 грн.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1794,84 грн судового збору (2716,38 грн 921,54 грн).

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року в оскаржуваній частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею, штрафом та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею, штрафом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), яка відповідає солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заборгованість за кредитним договором від 15.09.2008 року у розмірі 45911,74 доларів США, яка складається з: 42536,64 доларів США тіло кредиту, 3375,10 доларів США - проценти за період з 09.06.2014 року по 14.11.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), яка відповідає солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», пеню у розмірі 84086,20 грн та штраф у розмірі 76907,96 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1794,84 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький