Справа № 674/1031/24
Провадження № 2/674/54/25
РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Сосни О.М., за участю секретаря судового засідання Філіпової У.О., позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Слободянюка П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Міністерство оборони України про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення фактів родинних відносин та перебування на утриманні, визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з даним позовом.

В обгрунтування позову зазначає, що з 04.07.1995 по 08.07.2004 та з 27.07.2005 по теперішній час перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . Пасинок позивачки (дитина чоловіка від першого шлюбу) ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було видане Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , де відомості про батьків були зазначені ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_5 мати. Біологічна мати ОСОБА_5 з 1997 року по теперішній час мешкає в рф та не приймала участі у вихованні та утриманні свого сина ОСОБА_2 , аліменти не сплачувала, син мешкав разом зі своїм батьком ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_1 з 05.05.2000. З 1995 року по 03.02.2022 рік вихованням та утриманням ОСОБА_2 займались батько ОСОБА_2 та мачуха ОСОБА_1 , яка фактично виконувала роль матері ОСОБА_2 . Проживаючи разом вони вели спільне господарство, мали спільний побут, були пов`язані взаємними правами та обов`язками. 02.04.2022 ОСОБА_2 був призваний до Збройних Сил України та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 . Під час проходження служби, яка пов`язана з захистом України від збройної агресії рф, ОСОБА_2 неодноразово надавав матеріальну допомогу своїй мачусі ОСОБА_1 , перераховуючи кошти на її особистий картковий рахунок. 11.05.2023 позивачка та її чоловік ОСОБА_2 отримали сповіщення про загибель їх сина, який беручи участь у бойових діях з захисту України від збройної агресії рф. Позивачка не має кровного споріднення і своїм пасинком ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак з листопада 1995 року по квітень 2022 року виконувала роль матері, а тому звертається з позовом до суду та просить встановити факт родинних відносин із ОСОБА_2 , встановити факт перебування на утриманні загиблого та довести в судовому порядку своє право на визнання її особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою від 13.08.2024 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 10.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що син ОСОБА_2 проживав до 1997 року в м.Мурманськ із біологічною мамою. Мати відправила його назад в Україну, сказала щоб відправити дитину до школи, бо мати не планує його забирати, після чого вона більше на зв`язок не виходила. Пояснила, що жили в одній хаті п`ятеро осіб за адресою: АДРЕСА_1 до 2008 року. Після закінчення навчання ОСОБА_2 пішов в армію, через пів року перевівся на контракт на 3 роки та одружився з ОСОБА_4 . Через рік розлучився з нею, працював у м. Київ до 2020 року, далі з батьком працював до 2021 року. В 2021 році ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_3 , з якою у них народилась дочка та проживав у Житомирській області. В 2021 році позивачці була встановлена третя група інвалідності. Позивачка працевлаштована, чоловік перебуває на пенсії, також підробляє, але в неї невелика зарплата й ОСОБА_2 допомагав їй матеріально, присилав кошти на побутові потреби та лікування.

Представник позивачки адвокат Слободянюк П.В. у судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав та вказав, що позивачка виконувала роль матері ОСОБА_2 з 1997 року до його смерті. Їх сім`я жила разом за однією адресою, мали спільний побут, ОСОБА_2 вважав ОСОБА_1 своєю матір`ю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Також у попередньому судовому засіданні пояснив, що в 1991 році переїхав із м. Мурманськ в Україну, проходив службу в міліції, познайомився із позивачкою ОСОБА_1 , одружились та жили з нею разом. Його син ОСОБА_2 приїхав до них у гості, але рідна мати сина назад не забрала, зв`язку з нею не було. ОСОБА_2 якщо мав можливість, надавав їм з позивачкою грошову допомогу через фінансову скруту в сім`ї.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Направила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Відзив не подала, будь-яких заяв до суду не направляла.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Міністерство оборони України в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Також представник третьої особи направив до суду письмові пояснення та додаткові пояснення, в яких зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову. Вказує, що мачуха не відноситься до кола осіб отримувачів допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому визнання її членом сім`ї загиблого військовослужбовця та встановлення факту родинних відносин, не призведе до набуття нею соціально-правового статусу батьків, одного із подружжя, дитини, яка не досягла повноліття чи утриманця загиблого (померлого) військовослужбовця. Щодо встановлення факту перебування на утриманні, то позивачка не відноситься до непрацездатних членів сім`ї, коло яких, визначено ч.4 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Отже, відсутні підстави вважати позивачку утриманцем загиблого військовослужбовця, відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Щодо визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, то абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції чинній на дату загибелі військовослужбовця) встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Комісією Міноборони прийнято рішення про призначення батьку та дочці (2011 р.н.), дружині та дочці (2022 р.н.) загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги. Оскільки місце перебування матері загиблого документально не підтверджено та не встановлено, а мачуха за даними обох ОТЦКСП має намір в судовому порядку встановлювати своє право на допомогу їх право не визначено, а частка допомоги 2/6 залишається нерозподіленою. Отже, вирішення судом питання про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, за умови, що відповідного рішення Міноборони ще не приймало, є передчасним.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 близько 35 років, вони виховували сина ОСОБА_2 з 6 років, коли він приїхав від матері. Мати ОСОБА_2 за ним не не доглядала, ОСОБА_1 піклувалась про нього, відправляла в армію, одружувала, сприймала як рідну дитину.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що рідна мати ОСОБА_2 жила в м. Дунаївці 4 роки, пізніше виїхала та забрала дітей. Сина ОСОБА_2 відправила назад до батька, з сином не спілкувалась. З того часу дитина жила з батьком, позивачкою, бабусею та дочкою позивачки в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 навчався в м. Кам`янець-Подільський, служив в армії. Позивачка була йому за маму, бо рідна мати ним не цікавилась. Позивачка, її чоловік постійно працювали на відповідних роботах.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що навчалась в одному класі з ОСОБА_2 , в класі їх було десятеро осіб, разом дружили. Про те, що ОСОБА_1 не є рідною матір`ю ОСОБА_2 не знали. До 14 років вважали, що позивачка рідна мама ОСОБА_2 , після 9 класу їх шляхи розійшлись, він навчався в м. Кам`янець-Подільський, поїхав на роботу в м. Київ, одружився.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що живуть разом однією сім`єю 30 років. ОСОБА_2 називає татом, ОСОБА_10 - братом, з яким спілкувалась до його загибелі. Вказала, що у них була повноцінна сім`я, ОСОБА_2 соромився називати ОСОБА_1 мамою, шукати рідну маму не мав бажання. Позивачка виконувала всі обов`язки матері, ніколи ні в чому не відмовляла. Брат багато хворів, мати забирала його з навчання на вихідні, після закінчення навчання брат поступив на службу, їздив додому допомагати їм, а також фінансово допомагав матері на операцію та її сину допомагав зібратись до школи.

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, при вирішенні спору виходить з наступного.

Судом встановлено, що з 04.07.1995 по 08.07.2004, з 27.07.2005 по даний час ОСОБА_1 перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9.

ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , його батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 .

Відповідно до Акта обстеження житлового будинку від 24.07.2023, ОСОБА_5 не приймала участі у вихованні та забезпеченні (утриманні) свого сина ОСОБА_2 з 1997 року по 2022 рік оскільки проживала на території рф.

Як вбачається з відомостей, які містяться в домовій книзі домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 був зареєстрований за вказаною вище адресою з 17.11.1995 по 10.05.2006 та з 10.05.2006 по 03.02.2022.

Згідно з довідкою, виданою КП «Благоустрій Дунаєвеччини» №11 від 29.05.2023 ОСОБА_1 з 25.11.2005 по даний час зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно з копією витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №76 від 02.04.2022 ОСОБА_2 відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» був призваний до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 .

07.04.2021 Дунаєвецькою міжрайонною МСЕК ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності довічно, що підтверджується копією Довідки до Акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №440631 та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 .

За копією виписки про надходження коштів по платіжній картці № НОМЕР_5 (IBAN НОМЕР_6 ), яка відкрита в AT Комерційному банку «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 здійснював грошові перекази 13.05.2022, 16.05.2022, 26.08.2022, 12.09.2022, 03.11.2022, 12.01.2023, 08.03.2023, 27.03.2023 на карту ОСОБА_1 .

Згідно з копіями Сповіщення сім`ї про смерть №58 від 11.05.2023, лікарського свідоцтва про смерть № 1300 від 15.05.2023 ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, загинув, беручи участь у бойових діях з захисту України від збройної агресії рф.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого повторно.

Згідно з копією довідки Управління Центру надання адміністративних послуг Дунаєвецької міської ради № 853 від 24.05.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 .

Згідно з копією висновку та доповіді Хмельницького ОТЦКСП після загибелі ОСОБА_2 на призначення та виплату одноразової грошової допомоги: батько, ОСОБА_2 має право, звернувся із заявою; донька, ОСОБА_13 , 2011 р.н., ст.133 СКУ має право, законний представник ( ОСОБА_4 ) звернулась із заявою в інтересах дитини; мати, ОСОБА_5 місце проживання невідоме, заяву/нотаріально засвідчену відмову не надавала, до ТЦКСП не зверталась; дружина, ОСОБА_3 до Хмельницького ОТЦКСП не зверталась; донька, ОСОБА_14 , 2022 р.н., ст. 126 СКУ законний представник дитини до Хмельницького ОТЦКСП не звертався; мачуха, ОСОБА_1 подає документи до суду про встановлення факту перебування на утриманні загиблого, до Хмельницького ОТЦКСП не зверталась. Інших членів сім`ї (утриманців) не встановлено.

За результатом розгляду зазначених документів ОСОБА_15 прийнято рішення про призначення батьку та дочці (2011 р.н.) загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 2/6 частини у рівних частках кожному (протокол від 10.11.2023 № 347/168).

Згідно з копією висновку та доповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 після загибелі ОСОБА_2 на призначення та виплату одноразової грошової допомоги: дружина, ОСОБА_3 має право, подано заяву; донька, ОСОБА_14 , 2022 р.н., ст. 126 СКУ має право, законний представник ( ОСОБА_3 ) подала заяву; мати, ОСОБА_5 за інформацією Звягельського РТЦКСП проживає в росії, підтверджуючих документів не надано, заяву/нотаріально засвідчену відмову не надавала, до ТЦКСП не зверталась; батько, ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не звертався; донька, ОСОБА_13 , 2011 р.н., ст.133 СКУ законний представник до Житомирського ОТЦКСП не звертався; мачуха, ОСОБА_1 має намір звертатися до суду з питань призначення ОГД, до Житомирського ОТЦКСП не зверталась. Інших членів сім`ї (утриманців) не встановлено.

За результатом розгляду зазначених документів Комісією прийнято рішення про призначення дружині та дочці (2022 р.н.) загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (Житомирський ОТЦКСП) одноразової грошової допомоги в розмірі 2/6 частини у рівних частках кожній (протокол від 02.04.2024 № 54/168).

Частиною п`ятою ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Метою встановлення фактів у даній справі позивачка вказала реалізацію нею права на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Отже, для визначення можливості встановлення фактів, про які зазначає позивачка, суду необхідно встановити, чи породить встановлення таких фактів юридичні наслідки для заявниці у виді набуття права на вказану допомогу, передбачену Законами України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Згідно з копіями Сповіщення сім`ї про смерть №58 від 11.05.2023, Лікарського свідоцтва про смерть №1300 від 15.05.2023 ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи участь у бойових діях з захисту України від збройної агресії рф, а отже правовідносини щодо отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його загибеллю виникли 10.05.2023.

У відповідності до абзаців 1-4 п.2 Постанови №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на 10.05.2023):

сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами;

якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і надалі по тексту - Закон, та в редакції на 10.05.2023) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст.16-1 Закону України у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Вказана норма Закону містить вичерпний перелік осіб, які відносяться до членів сімей загиблих (померлих) і не містить відсилки на застосування до правовідносин, пов`язаних із наданням групі осіб відповідних пільг і компенсацій у разі загибелі військовослужбовця, положень Сімейного кодексу України.

Тобто до цього переліку не входять усі члени сім`ї чи родичі загиблого, а лише чітко визначені категорії осіб.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності разом із показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні, не дають можливості встановити факту того, що позивачка була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 саме в розумінні цього Закону.

Отже, станом на 10.05.2023 позивачка ОСОБА_1 як мачуха не входила до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_2 , а тому вимога про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця задоволенню не підлягає.

Посилання позивачки та її представника на рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 є помилковим, оскільки воно не є релевантним до спірних правовідносин щодо виплати одноразової грошової допомоги, порядок та підстави якої врегульовані зазначеними вище нормами спеціального законодавства.

Щодо вимоги позову про встановлення факту родинних відносин та перебування на утриманні зазначається наступне.

Як зазначено у вище у ст. 16-1 Закону утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції станом на 10.05.2023) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Стаття 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказує, хто вважається утриманцем, а саме члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тлумачення положень ст. 16-1 Закону та ст.ст. 30, 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). При цьому утриманцями можуть бути непрацездатні члени сім`ї, зокрема, діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

В позовній заяві позивачка просила суд встановити факт родинних відносин та факт перебування на утриманні пасинка ОСОБА_2 на момент його смерті, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому саме позивачу належить право визначати предмет та підставу позову, викладати обґрунтування своїх вимог, в межах яких суд здійснює розгляд справи.

Як вбачається із матеріалів справи та досліджених судом доказів, позивачка не відноситься до непрацездатних членів сім`ї, коло яких, визначено ч.4 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність до категорії непрацездатних осіб, які б, у разі встановлення судом фактів належності до члена сім`ї загиблого військовослужбовця та перебування на його утриманні, надавали їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом.

У зв`язку із чим, відсутні підстави вважати позивачку утриманцем загиблого військовослужбовця, відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Також суд критично оцінює надану виписку з банківського рахунку в AT Комерційний банк «Приватбанк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , оскільки такі перерахування не є систематичними та вчинені протягом незначного проміжку часу, і не можуть вважатися як доказом постійного утримання. Показання свідка ОСОБА_9 , що загиблий надавав фінансову допомогу позивачці, не є достатніми доказами, що одержувана від загиблого позивачкою допомога, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Крім того позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі, має дочку, які пов`язані спільним побутом та родинним зв`язком.

Отже, судом з`ясовано, що встановлення факту родинних відносин та перебування позивачки на утриманні ОСОБА_2 не спричинить для неї юридичних наслідків, з метою отримання яких вона звернулася до суду, тобто не призведе до набуття нею права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом у зв`язку з чим дана вимога задоволенню не підлягає.

Як зазначалось представником позивачки вимоги позову про визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги мають похідний характер щодо прав членів сім`ї загиблого військовослужбовця або осіб, які перебували на його утриманні.

З наведених вище мотивів цього рішення щодо відсутності підстав для визнання позивачки членом сім`ї, факту родинних відноси та перебування на утриманні ОСОБА_2 в цілях Закону відсутні й підстави для визнання її особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Окрім цього, як зазначено вище за результатами розгляду документів відповідних осіб комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.11.2023 № 347/168 прийнято рішення про призначення батьку та дочці (2011 р.н.) одноразової грошової допомоги в розмірі 2/6 частини у рівних частках кожному, та від 02.04.2014 № 54/168 про призначення дружині та дочці (2022 р.н.) одноразової грошової допомоги в розмірі 2/6 частини у рівних частках кожному.

Частка допомоги в розмірі 2/6 залишається нерозподіленою, при цьому позивачка ОСОБА_1 , як мачуха, звернулась з даним позовом до суду для встановлення права на отримання одноразової грошової допомоги (висновки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.07.2023 № 8/1/6485 та ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.11.2023 № 1043/10/12919).

Тобто в даному випадку право на нерозподілену частину зазначеної допомоги не вирішувалось по суті до прийняття судового рішення, а тому й відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання особою, яка має права на отримання одноразової грошової допомоги.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

Підстави для стягнення судового збору з відповідачів відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення фактів родинних відносин та перебування на утриманні, визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 );

ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 );

ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Міністерство оборони України (місцезнаходження м. Київ, проспект Повітряних Сил, 6, ).

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Суддя О.М.Сосна