ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4201/25 Справа № 193/1014/23 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Справа № 193/1014/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Вакулівська сільська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кухарчук Анна Юріївна, про залишення без розгляду або закриття провадження у справі №193/1014/23 за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вакулівської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Вакулівської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку, яку в подальшому уточнив.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у спадщину, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року.

З метою приведення права власності на свою присадибну земельну ділянку, відповідно до вимог чинного законодавства України, позивач звернувся до землевпорядної організації з метою розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), але виявилося, що присадибна земельна ділянка яка належить йому, згідно ст. 120 ЗК України, має іншого власника, який зареєстрував право власності та присвоїв вищевказаній земельній ділянці кадастровий № :05:002:0002.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 336736428 від 23.06.2023 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:05:002:0002, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано 04.04.2023 року державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за Губою С.Д.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою проведення державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку є рішення сесії Вакулівської сільської ради від 08.02.2022 року за №873-12-УІІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність ОСОБА_2 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер якої 125285200:05:002:0002 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) гр. ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальним розміром 0,2500 га, та передано гр. ОСОБА_2 .

Просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення сесії Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 236- 5/VІІІ від 01.06.2021 року, № 571-7/VIII від 10 серпня 2021 року та № 873- 12/VIII від 08 лютого 2022 року; визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 10.04.2023 року зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,25 га, будівництва та обслуговування житлового будинку, зареєстроване реєстратором Волос О.В. Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер № :05:002:0002, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровану 04.04.2023 року реєстратором Волос О.В. Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області; судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1073,60 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 5000,00 грн. покласти відповідача.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі та інші документи на будинок і на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року було припинено речове право за позивачем на вказаний будинок. Отже, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :05:002:0002, й на зазначеній земельній ділянці на житловий будинок право власності відсутнє. Позивачем не доведено, що оскаржувані рішення Вакулівської сільської ради є протиправними та порушили права чи інтереси позивача, а тому відсутні законні підстави для їх скасування. Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області на законних підставах передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002 на підставі першочергового рішення сесії Вакулівської сільської ради від 10.08.2021 року № 571-7/VIII «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 » та затверджуючого рішення сесії від 08.02.2022 року № 873-12/У1ІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_2 ». Суд враховав, що відповідач ОСОБА_2 діяв як добросовісний набувач при набутті оспорюваної земельної ділянки у власність, виконав всі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність земельної ділянки. Підстави набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку не були припинені, скасовані чи визнані недійсними.

Встановивши, що позивач не є власником спірного майна і ніколи ним не був, не має правових підстав на припинення прав власності іншої особи - законного набувача майна, та його права не порушені відповідачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Також, суд зазначив, що позивач, заявляючи вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку обрав невірний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було надано належної оцінки тій обставині, що на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 набув у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у спадщину. Відповідач ОСОБА_2 , у змові із Вакулівською сільською радою, намагаються позбавити позивача належної йому земельної ділянки за вказаною адресою. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , який не є спадкоємцем майна померлої, з невідомих причин набув право власності на земельну ділянку у квітні 2023 року, хоча рішення суду було скасовано Дніпровським апеляційним судом лише 23 січня 2024 року. Тобто, вони з відповідачем одночасно були власником нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: позивач будинку, а відповідач земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

14 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кухарчук А.Ю., звернувся до суду із клопотанням про залишення без розгляду або закриття провадження у справі №193/1014/23 за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року, з підстав п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Клопотання мотивоване тим, що позивач, на даний час, вважає, що оскільки рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 рку у справі №193/131/23, яким було визнано право власності за ним на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , - скасовано, а вказане рішення було основним доказом у даній справі, тоді за відсутності такого рішення, даний спір підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення сесії Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 236-5/VІІІ від 01.06.2021 року, № 571-7/VIII від 10 серпня 2021 року та № 873- 12/VIII від 08 лютого 2022 року є індивідуальним актом, який підлягав оскарженню у порядку та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, та за наслідками оскарження такого рішення сесії, як індивідуального акту, позивач мав би право звертатися до суду із іншими позовами.

Однак, в силу дії тих обставин, що було скасовано рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року у справі №193/131/23, яким було визнано право власності за позивачем на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , чого не міг передбачити позивач, та враховуючи, що право позивача є очевидно порушеним та підлягає захисту, позивач просить розглянути дану справу та не застосовувати наслідки, що визначені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, а забезпечити позивачу можливість належним чином реалізувати своє право на доступ до правосуддя та захист порушеного права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача ОСОБА_1 адвоката Остапенка О.М. та адвоката Кухарчук А.Ю., які, кожен окремо, підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Омельченка Ю.А., який заперечував проти задоволення заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А у частині другій статті 3 цього кодексу вказано, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 19 ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Це правило є загальним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, і в якому держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. У даному випадку відсутнє вертикальне підпорядкування позивача -фізичної особи ( ОСОБА_1 ) відповідачц -виконавчому органу місцевого самоврядування (Вакулівській сільській раді).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Колегія суддів наголошує на тому, що визначальною ознакою для правильного визначення юрисдикції спору є характер правовідносин, з яких виник спір: зміст прав та обов`язків його учасників, правовий статус сторін правовідносин та їх матеріально-правове регулювання(постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №826/15700/17).

Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року (справа №815/1568/16), від 05.02.2020 року (справа №820/1277/17), від 19.02.2020 року (справа №820/9264/13) сформовано висновок про те, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , у порядку цивільного судочинства, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Вакулівської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що він є власником будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у спадщину, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року, тоді як присадибна земельна ділянка, яка належить йому на підставі ст. 120 ЗК України, має іншого власника ОСОБА_2 , який зареєстрував право власності та присвоїв вищевказаній земельній ділянці кадастровий № :05:002:0002.

Отже, спір у даній справі підлягає розгляду у порядку цивільної юрисдикції, а доводи позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кухарчук А.Ю., про необхідність залишення без розгляду або закриття провадження у справі №193/1014/23 за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року, з підстав п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегією суддів не приймаються.

Керуючись ст. ст. 255, 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кухарчук Анна Юріївна, про залишення без розгляду або закриття провадження у справі №193/1014/23 за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вакулівської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: