2-н/465/1307/25 У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
"14" квітня 2025 р. м. Львів
У березні 2025 року уповноважений представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Сартова Олена Юріївна, звернулась до Франківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу, у якій просила суд видати судовий наказ про солідарне стягнення з боржників заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період 01.08.2024 - 31.01.2025 в розмірі 25 829,00 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 1 056,60 грн., та 3% річних в розмірі 175,99 грн. та сплаченого судового збору.
Перевіривши письмову заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, а також дослідивши відповідь на запит суду щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичних осіб боржників, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.
У заяві про видачу судового наказу вказана адреса проживання боржників: АДРЕСА_1 .
До заяви також долучено довідку № 18 від 13.02.2025 про реєстрацію боржників за указаною адресою.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
На виконання вимог ч. 5 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України судом скеровано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - боржників у справі.
Згідно з отриманої 11.04.2025 відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області встановлено, що один із боржників, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою, зазначеною в заяві про видачу судового наказу, не значиться.
Також стягувачем суду не надано доказів того, що ОСОБА_3 є співвласником, орендує, або ж користується майном, за адресою якого заявником надаються житлово-комунальні послуги, тобто за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, у прохальній частині заяви про видачу судового наказу заявник просить стягнути солідарно з боржників заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Тож із заяви не вбачається виникнення грошової вимоги до боржників, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
На підставі викладеного, беручи до уваги те, що представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості з боржників, а не до кожного з них окремо, та за встановлених обставин щодо місця проживання осіб, суд позбавлений можливості видати судовий наказ про стягнення заборгованості з боржників солідарно.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу.
Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.
У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
При цьому, необхідно роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Керуючись ст. ст. 161-167, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-
п о с т а н о в и в:
У видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період 01.08.2024 - 31.01.2025 - відмовити.
Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Роз`яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя: Баран О.І.