ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу в частині призупинення дії трудового договору та стягнення заробітної плати,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

05.18.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу в частині призупинення дії трудового договору та стягнення заробітної плати, в якому позивач просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 389/ос від 01.04.2022 року в частині, що стосується старшого ревізора ОСОБА_2 ,

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача суму заробітної плати та інших виплат за період дії наказу та Додатку 1 до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 389/ос від 01.04.2022 року по 22.09.2023 року (дата звільнення з займаної посади в розмірі 394 594, 54 (з урахуванням податків та зборів).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу в частині призупинення дії трудового договору та стягнення заробітної плати задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 01.04.2022 року №389/ос в частині, що стосується призупинення трудового договору старшого ревізора ОСОБА_2 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за період з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року в сумі 273 721,14 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

09.10.2025 рокувід Акціонерного товариства «Українська залізниця»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що з 24.02.2022 року зупинена робота структурних підрозділів апарату управління, яки не виконують критично важливі завдання.

Простій позивача припинено та призупинено дію Трудового договору з 01.04.2022 року до припинення воєнного стану в Україні.

Суд першої інстанції не правильно трактує статтю 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», мається на увазі, що неможливість надання роботу має абсолютний характер.

У зв`язку з тим, що позивача не було незаконно звільнено або переведено на іншу роботу, підстави для застосування статті 235 КЗпП України відсутні.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_1 адвокат Жура Н.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивові тим, що він раніше подавав клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, дізнався 14.04.2025 року, що не має вільного майданчику, щоб проводити відеоконференцію з судом та 14.04.2025 року подав нове клопотання, але отримав відмову, бо надав клопотання менше ніж за 5 днів до судового засідання.

Вислухавши думку представника позивача суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідачем по справі є Акціонерне товариство «Українська залізниця», яке є достатньо великою юридичною особою та має багато юристів для забезпечення представництва своїх інтересів по справі.

Справу було призначено до розгляду 15.04.2025 року ще 05.02.2025 року та 07.02.2025 року повідомлено до електронного кабінету відповідача (а.с.104), тобто більше ніж за два місяця до судового засідання.

Ухвалою від 10.04.2025 року представнику відповідача було відмовлено у забезпеченні його участі в режимі відеоконференції з технічних причин, оскільки в зазначених ним судах були вже заброньовані майданчики для відеоконференції.

Таким чином, апеляційний суд завчасно створив умови для можливості участі у розгляді справи, а представник відповідача почав заявляти клопотання лише у останній момент до розгляду справи, коли задовольнити ці клопотання не можливо з описаних причин, а тому відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України вказана обставина не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

З 01.12.2016 року ОСОБА_2 прийнятий на основну роботу старшим ревізором відділу з контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень управління аудиту та контролю регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту аудиту та контролю Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». З 21.08.2017 року переведений старшим ревізором до відділу з контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», (з 31.10.2018 року «АТ Укрзалізниця»).

Відповідно до витягу з наказу №Ц-42/6-В від 24.02.2024 року для працівників апарату управління АТ «Укрзалізниця» встановлено режим простою з 24.02.2022 року, зокрема, до ОСОБА_2 з 24.02.2022 по 28.02.2022 року. До вказаного наказу згідно з витягом з наказу № Ц-42/12-В від 24.03.2022 року внесено зміни й встановлено режим простою Турика К.Г. 24.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022 року.

Наказом ОТ «Українська залізниця» № 389/ос від 01.04.2022 року припинено простій, введений наказом № Ц-42/6 від 24.02.2022 року працівникам, які зазначені в Додатку 1 до цього наказу. Пунктом 2 вказаного наказу з 01.04.2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні призупинено дію трудових договорів з працівниками, які зазначені в додатку 1 до цього наказу. Згідно зі змістом наказу директорам департаментів, начальникам структурних підрозділів наказано вжити всіх можливих заходів щодо ознайомлення з цим наказом працівників, які зазначені в додатку 1 до цього наказу, шляхом електронного зв`язку та усіма можливими способами сповіщення. Згідно з витягом із вказаного наказу старший ревізор ОСОБА_2 зазначений в додатку до наказу АТ «Укрзалізниця» від 01.04.2022 року № 389/ос «Перелік працівників АТ «Укрзалізниця» з якими призупиняється дія трудового договору.

22.07.2022 року ОСОБА_2 написав голові правління АТ «Українська залізниця» заяву, у якій повідомив, що з 24.02.2022 року постійно перебував у м. Дніпрі, де не ведуться бойові дії, бажає й може приступити до виконання трудових обов`язків, та просив поновити дію його трудового договору (трудових правовідносин) у зв`язку з можливістю виконувати роботу.

У 2023 році колективними зверненнями щодо готовності приступити до роботи та поновлення трудових договорів до голови правління та голови наглядової ради АТ «Українська залізниця» звертався колектив управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниця», у тому числі ОСОБА_2 .

Також з листом від 06.07.2023 року до голови правління АТ «Укрзалізниця» звернулась Профспілка залізничників і транспортних будівельників України, у якому пропонувала поновити дію трудових договорів із працівниками управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Придніпровська залізниця», забезпечивши їх роботою, яку вони можуть та бажають виконувати.

Відповідно до наказу (розпорядження) № 1812/ос від 20.09.2023 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнено з займаної посади з 22.09.2023 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції станом на дату винесення спірного наказу) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору в повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Однак таке право роботодавця щодо призупинення трудового договору з працівником настає за певних умов, зокрема, абсолютна неможливість через збройну агресію роботодавцем надати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Зниження загальних економічних показників, показників перевезень, на які посилається відповідач у заперечення на позов, не є підставою для зупинення дії трудового договору на підставі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Зупинення роботи структурних підрозділів апарату управління, яки не виконують критично важливі завдання у зв`язку зі зниженням загальних економічних показників є підставою для скорочення штату працівників, за певних умов.

Щодо застосування статті 235 КПпП України, то ця вимога є похідною та випливає з першої вимоги. Якщо наказ про зупинення трудових відносин є незаконним, то працівник має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 15.04.2025 року.

Судді: