КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/4051/24 Головуючий у суді першої інстанції - Сіромашенко Н.В.
Номер провадження № 22-ц/824/8741/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 6 000 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини- задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 , щомісячно, починаючи з 31 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У січні 2025 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року, у якій просив суд виправити реєстраційний номер облікової картки платників податків ОСОБА_3 в резолютивній частині рішення та замінити «РНОКПП НОМЕР_1 » на вірний «РНОКПП НОМЕР_2 », оскільки зазначена описка унеможливлює виконання судового рішення щодо стягнення аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києвавід 07 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки у судовому рішенні в цивільній справі № 761/4051/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про виправлення описки.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки, оскільки невірно зазначене РНОКПП відповідача призводить до невідповідності виконавчого листа вимогам та в свою чергу впливає на неможливість виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах наданого судом строку на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у виправленні описки в рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року, мотивував своє рішення тим, що необхідність виправлення описки свого підтвердження не знайшла, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація щодо реєстраційного номеру облікової картки платників податків відповідача, а також до заяви про виправлення описки не долучено доказів щодо вказаної інформації про відповідача, а тому дані відповідача, зазначені в рішенні суду першої інстанції в даному випадку не містять описки та виправлень не потребують.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги на відповідність їх вимогам закону та обставинам справи, апеляційний суд керується наступним.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, арифметичні або граматичні помилки (описки), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунені судом, який ухвалив рішення або постановив ухвалу. Способом усунення неточності рішення є виправлення описок та явних арифметичних помилок.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущену в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичної помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Як роз`яснено в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливості реалізації судового рішення чи його правосудності.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 травня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн, щомісячно, починаючи з 31 січня 2024 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 362/2179/17, від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц, від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц вказано, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення. Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднано з наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

З матеріалів справи вбачається, що подана до суду позовна заява містить зазначення РНОКПП відповідача ОСОБА_3 , а саме: НОМЕР_1 , який відповідно до заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначений помилково.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення арифметичної помилки (яка за своїм змістом фактично є заявою про виправлення описки), суд першої інстанції виходив з того, що в цивільному судочинстві суд не може виходити за межі заявлених вимог, при ухваленні рішення суд керувався інформацією, яка була зазначена позивачем при зверненні до суду із позовною заявою, і не припускався жодних описок чи арифметичних помилок, оскільки використовував лише ту інформацію, яку вказав позивач у поданому позові.

Проте суд першої інстанції не врахував, що для виконання рішення суду та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини необхідно вказати РНОКПП, який в рішенні суду першої інстанції є невірним, що унеможливлює виконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на вказане вище, зазначення правильного РНОКПП відповідача є необхідним для виконання рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн щомісячно, починаючи з 31 січня 2024 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Згідно практики ЄСПЛ, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v. Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v. Poland") від 26 жовтня 2000 року).

В даному випадку не можна сказати, що ОСОБА_1 отримала рішення, яке стосується її «цивільних прав та обов`язків», оскільки вказане рішення не може бути виконано.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 755/11440/18-ц (провадження 61-4561св20).

Отже, суд першої інстанції, відмовляючи у виправленні описки в РНОКПП відповідача, не врахував, що зазначення неправильного реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів, що порушує викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду, а виправлення зазначеної описки не є виходом за межи заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права, а внесення виправлень до рішень суду першої інстанції не належить до процесуальної компетенції апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києвавід 07 лютого 2025 року про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки скасувати та повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська Фінагеєв В.О.