Справа № 296/1878/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р.м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.01.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №52.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу також можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що ЦПК України встановлює декілька видів територіальної підсудності, у тому числі загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, якщо предметом позову є розірвання шлюбу (за умови наявності обставин, передбачених ч.2 ст.28 ЦПК України), то позивач може застосувати правила альтернативної підсудності.

Згідно інформації з відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області позивач ОСОБА_1 зареєстрована У Дніпропетровській області.

Позивач, обґрунтовуючи підсудність позовної заяви Корольовському районному суду м. Житомира, посилалася на ч.2 ст.28 ЦПК України та зазначила, що фактично проживає у місті Житомирі на території Корольовського району міста Житомира з малолітньою дитиною.

Суд зазначає, що для цілей визначення територіальної підсудності даної справи відповідно до вимог ст.28 ЦПК України до уваги слід брати відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування позивача.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не надано документів, які в розумінні ст.28 ЦПК України та вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підтверджують зареєстроване місце проживання чи перебування позивача на території Корольовського району міста Житомира.

Доказів наявності домовленості між подружжям про розгляд справи за іншим місцем проживання чи перебування позивача також до позовної заяви не додано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Інтерпретація суті конструкції суд, встановлений законом, про яку йдеться у статті 6 Європейської конвенції з прав людини, наведено Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України, де Суд наголосив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права на розгляд справи судом, встановленим законом та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Отже, оскільки зареєстроване у встановленому порядку місце проживання сторін знаходиться на території, на яку не поширюється юрисдикція Корольовського районного суду м. Житомира, позивачем не надано належних доказів на підтвердження реєстрації у встановленому законом порядку свого місця проживання чи перебування на території Корольовського районного суду м.Житомира, тому справа підлягає направленню за підсудністю до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. М. Анциборенко