Справа № 214/2396/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки доходу (заробітку), до закінчення дитиною навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та передбачений сімейним законодавством обов`язок по утриманню їх спільної дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 досягла повноліття, однак продовжує навчання у Державному університеті економіки і технологій та перебуває на її утриманні. Тому у зв`язку з необхідністю матеріальної допомоги від батька теж, просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 одночасно з позовом подала суду клопотання про повернення їй помилково сплаченої суму судового збору за подання позовної заяви, оскільки на підставі положень Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 44 ПостановиПленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 5 України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Разом з тим, позивачем при поданні позову про стягнення аліментів до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області помилково сплачено судовий збір у сумі 1 211,20 грн.(а.с. 4).

Пунктом 1 частини першої статті 7 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно частини другої вказаної статті, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Ураховуючи викладене, оскільки позивач, будучи звільненою від сплати судового збору, помилково сплатила при подані позовної заяви судовий збір, суд вважає за необхідне повернути їй сплачену суму судового збору.

При цьому суд ураховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові суду від 17 лютого 2021 року по справі № 650/231/20 (провадження № 61-487св21), відповідно до якої оскарження ухвали щодо визначення розміру судових витрат передбачено пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України. Системний аналіз пункту 13 частини першої статті 353, статті 142 ЦПК України та інших норм процесуального законодавства свідчить, що визначення розміру судових витрат охоплює собою, в тому числі, й повернення судового збору. Тому ухвала суду першої інстанції щодо вирішення питання про повернення судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 133 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору повністю.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір в 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп., що внесений згідно з платіжним документом (квитанцією) № 9370-3349-8007-0849 від 20 лютого 2025 року на розрахунковий рахунок УДКС України у Дніпропетровській області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено 17 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Ткаченко