Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2607/24

Провадження № 2/126/272/2025

"08" квітня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Ткач І.І.

представника служби у справах

дітей Джулинської сільської ради Паламарчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Джулинської сільської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 24.02.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб. У даному шлюбі, у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 18.06.2024 року у справі №126/1242/24 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком та залишено дитину на самостійному вихованні батька. При цьому, вказаним рішенням не було спричинено жодних перешкод для відповідачки, як матері, у спілкуванні з сином. У свою чергу позивач, як батько, також жодних перешкод для відповідача у побаченнях із дитиною - не створював. Після припинення спільного проживання малолітній син, ОСОБА_3 , залишився проживати разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач залишилась проживати АДРЕСА_2 . З моменту припинення спільного проживання, відповідачка життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. З часу прийняття ОСОБА_3 на виховання до закладу дошкільної освіти (ясла- садок) «Веселка», відповідачка не підтримує контакту із закладом дошкільної освіти, не цікавиться його досягненнями, не бере участі у житті дитини та групи. Починаючи з січня 2024 року відповідачка жодного разу не виявляла бажання бачитися з дитиною, ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами у дошкільному закладі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, внаслідок чого втрачено почуття самоусвідомлення дитиною відповідача, як матері. Відповідачка, як мати дитини, покладених законом на неї батьківських обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, що є наслідком свідомих дій, оскільки будь яких перешкод для її участі у житті сина та його вихованні не існує. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини мамою ОСОБА_2 , свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Ткач І.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідачка, ОСОБА_2 , жодного разу в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи в суді, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала.

Представник служби у справах дітей Джулинської сільської ради Паламарчук Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідачка свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Позивач ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітнього сина. Відповідачка ОСОБА_2 була на засіданні комісії та сама підтвердила факт, що їхнім сином займається лише батько, але вона іноді передає для сина подарунки

Вислухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей Джулинської сільської ради та дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.02.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб.

У даному шлюбі, в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 04.02.2021 року, виданим Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 18.06.2024 року у справі №126/1242/24 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком та залишено дитину на самостійному вихованні батька.

З акту обстеження умов проживання від 12.08.2024 малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2021 року народження, вбачається, що він проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Санітарно-гігієнічний стан помешкання відповідає нормам, в будинку чисто, наявні всі належні умови для проживання дитини. Батько забезпечує всі основні потреби сина ОСОБА_3 . Сім`я забезпечена продуктами харчування , засобами особистої гігієни. У дитина наявна кімната, місце для сну, ігор, відпочинку, іграшки для розвитку дитини, книги, одяг та взуття відповідно до віку. Мати ОСОБА_2 участі в житті дитини не приймає.

Відповідно довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Веселка" с. Джулинка від 12.08.2024 № 70 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує вказаний дошкільний заклад. Хлопчик охайний, активний, добре розвинений, забезпечений всім необхідним. Дитину приводить та забирає батько, який спілкується з педагогами та цікавиться успіхами сина, належно виконує батьківські обов`язки. Мати ОСОБА_2 , протягом останнього року контакту із закладом дошкільної освіти не підтримує, досягненнями дитини не цікавиться, не бере участі у житті дитини та групи.

Згідно довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Джулинської сільської ради" від 12.08.2024 № 214 малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку в сімейного лікаря, щеплення отримує згідно графіка. Протягом останнього року дитина ОСОБА_3 відвідує сімейного лікаря в супроводі батька, який приділяє належну увагу його догляду та слідкує за станом здоров`я дитини. Мати хлопчика сімейного лікаря протягом останнього року не відвідувала, станом дитини не цікавиться.

Відповідно до довідок КНП "Бершадська ОЛІЛ Бершадської міської ради" від 14.08.2025 позивач ОСОБА_1 за останні 5 років за психіатричною та наркологічною допомогою в КНП "Бершадська ОЛІЛ "Бершадської міської ради на звертався.

Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Джулинської сільської ради від 22.08.2024 № 8/7 комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Джулинської сільської ради вважає про доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не належно виконує батьківські обов`язки. Уся турбота щодо виховання та утримання дитини покладена на батька ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідачкою відносно їх малолітнього сина.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст.164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідачки по відношенню до малолітнього сина, яка проявляється в небажанні відповідачки виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до життя сина, його здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, тощо.

У діях відповідачки проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до сина, не приймається будь-яких дій щодо спілкування з дитиною.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

ВС в постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання сина, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати сина, її свідому винну поведінку, а тому суд приходить до висновку, що відповідачку належить позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 169СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Джулинської сільської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.04.2025.

Суддя В. І. Губко