Справа № 539/1340/25
Провадження № 2/539/770/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Даценка В.М.,

за участю секретаря Шрейтер С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне майно подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне майно подружжя.

У заяві вказала, що з 08.08.2015 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2024.

У період спільного проживання у шлюбі, а саме 04.06.2019 за договором купівлі-продажу за номером 369 оформленого та зареєстрованого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Стромко І.В. ними було придбано нерухоме майно квартира за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на відповідача.

Позивачка вказує, що хоча право власності за вищевказаним договором було оформлено на відповідача, вказана квартира придбавалась за спільні кошти та являється спільним майном подружжя. Вказаний правочин був вчинений за її участі, як дружини набувача спільного майна подружжя, про що були зроблені відповідні заяви та відмітки у нотаріальній справі.

На підставі вищевикладеного, позивачка прохає суд визнати за нею право власності на частину вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , припинити право власності відповідача на цю частину даної квартири та стягнути з відповідача судові витрати.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Кириченко О.О. вказує, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в частині визнання за позивачкою права спільної часткової власності на частину спірної квартири. В іншій частині позовних вимог, а саме - щодо припинення права власності відповідача на належну йому частку в спільному сумісному майні подружжя - відповідач позов не визнає з причин його необґрунтованості та безпідставності, та вважає що в цій частині позов не підлягає задоволенню. Вважає, що такі вимоги не відповідають принципам цивільного законодавства, вимогам справедливості, сумлінності, розумності. Більше того, задоволення позову в цій частині обов`язково призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача по справі, як співвласника спірної квартири. Зазначена вище вимога позивача припинити право відповідача на частину у спірному майні - є недоречною, передчасною і не відповідає визначеному чинним законодавством порядку (в частині внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості цієї частки) (а.с.34-37).

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Прохали розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, у поданому відзиві на позов прохають розгляд справи проводити без їх участі (а.с.37).

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що сторони з 08.08.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2024, що набрало законної сили 31.10.2014 (а.с.6-8).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами була придбана квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Квартира придбана на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Стромко І.В. (а.с. 41-43). Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 (а.с.10, 44).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року по справі № 6-843цс17.

Враховуючи викладене, презумпцію спільності права власності подружжя, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана під час перебування сторін у шлюбі, вона належить їм на праві спільної сумісної власності.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. (ст.70 СК України).

Наявні у справі докази не дають суду підстави для відступлення від рівності часток подружжя, тому квартира за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає поділу в рівних частках.

Вирішуючи питання щодо ефективного способу захисту порушеного права, суд враховує правові позиції ВС.

Так, в постанові ОП КЦС від 09.10.2024 року у справі № 671/1543/21, суд дійшов висновку, що з суд повинен уникати ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем. В окремих випадках судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні.

Враховуючи обставини цієї справи, суд у порядку поділу спільного майна подружжя вважає за необхідне визнати за кожним із сторін по 1/2 ідеальних часток у праві власності на квартиру, що відповідатиме, зокрема, позиції КЦС ВС, висловленій в постанові в постанові від 27.03.2023 року у справі № 354/873/15-ц.

На думку суду, такий спосіб захисту є достатнім для захисту права позивачки, в зв`язку з чим вимога про припинення права власності відповідача на квартири є неефективним способом захисту.

При подачі майнового позову, згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», позивачка мала сплатити судовий збір в розмірі 1% ціни позову. Так як позов стосується визнання права власності на частину квартири, а згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 14.03.2025, вартість спірної квартири становить 701 416,42 грн., то розмір судового збору, який мала сплатити позивачка, становить 3 507,08 грн.

Вказана сума підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60-61, 69-71 СК України, ст.ст. 4-13, 133, 141, 142, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спільне майно подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 507 грн 08 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко