г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1606/25
Номер провадження 2-з/213/4/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мазуренка В.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», представник заявника Препелиця Юлія Вікторівна, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника Препелиця Ю.В. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначає, що до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором №0446 в сумі 191819,62 грн. Вважає, що процедура відчуження нерухомого майна є досить швидкою, тому ОСОБА_1 , розуміючи невідворотність настання майнової відповідальності за рішенням суду, з метою уникнення відповідальності, може за дуже короткий проміжок часу здійснити відчуження належних йому об`єктів нерухомого майна, що вподальшому зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості, у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Вважає, що необхідно застосуувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, шо знаходиться у нього, без обмеження/позбавлення права користування ним.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

У провадженні суду перебуває цивільна справа №213/1606/25 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», представник заявника Препелиця Юлія Вікторівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, не зазначено майно, вартість такого майна, не обґрунтовано, чи співмірна ця вартість ціні позову.

Крім того, представником заявника не надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Нерухоме майно, стосовно якого представник заявника просить забезпечити позов не є безпосередньо предметом спору, його фізичне збереження не відповідає позовним вимогам.

Отже, суд не може зробити висновку про наявність підстав, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати представник заявника позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява про забепечення позову є необґрунтованою належним чином та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149 -154, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», представник заявника Препелиця Юлія Вікторівна про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у справі №213/1606/25 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 14 квітня 2025 року

Суддя В.В. Мазуренко