Номер провадження: 2/205/1476/25
03 березня 2025 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір - 1). За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 10 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів, з 17.09.2023 року до 11.09.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору.
Також 17.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року про надання кредиту у сумі 8 000 грн. 00 коп. На виконання вказаного додаткового договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, що відповідає вимогам ст. Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, загальна сума кредиту на дату укладання Додаткового договору склала 18 000 грн. 00 коп.
Крім того, позивач зазначає, що 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024 (далі -Договір факторингу -1), у відповідності до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Договором № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року та Додатковим договором до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладанні кредитного договору відповідного повідомлення.
Позивач вказує, що оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 24.05.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 128 772 грн. 00 коп., що складається із суми основного кредиту у розмірі 18 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 89 280 грн. 00 коп. та суми нарахованих відсотків за 60 календарних днів (24.05.2024 року 22.07.2024 року) в межах строку договору у розмірі 21 492 грн. 00 коп.
Далі позивач зазначає, що 25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі Первісний кредитор, ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено Договір № 7104352 про надання споживчого кредиту (далі Договір-2). За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 6 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору.
25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Додаткова угода до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року у сумі 6 000 грн. 00 коп. На виконання вказаного додаткового договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, що відповідає вимогам ст. Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, загальна сума кредиту на дату укладання Додаткової угоди склала 12 000 грн. 00 коп.
Крім того, позивач зазначає, що 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф (далі - Договір факторингу -2), у відповідності до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додатковою угодою до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладанні кредитного договору відповідного повідомлення.
Позивач вказує, що оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 27.05.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 48 297 грн. 60 коп., що складається із суми основного кредиту у розмірі 12 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 21 969 грн. 60 коп. та суми нарахованих відсотків за 60 календарних днів (27.05.2024 року 25.07.2024 року) в межах строку договору у розмірі 14 328 грн. 00 коп.
У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року у загальному розмірі 128 772 грн. 00 коп., та за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року у загальному розмірі 48 297 грн. 60 коп., а також, судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 17.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів, тобто до 11.09.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % на добу. Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором.
Судом також встановлено, що 17.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року про надання кредиту у сумі 8 000 грн. 00 коп. На виконання вказаного додаткового договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, що відповідає вимогам ст. Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, загальна сума кредиту на дату укладання Додаткового договору склала 18 000 грн. 00 коп.
Також судовим розглядом встановлено, що 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, у відповідності до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Договором № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року та Додатковим договором до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року та Додатковим договором до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року, у загальному розмірі 107 280 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 18 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками 89 280 грн. 00 коп.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1 ,станом на 24.05.2024 року, за Договором № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року та Додатковим договором до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року, виникла заборгованість на загальну суму 128 772 грн. 00 коп., що складається із суми основного кредиту у розмірі 18 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 89 280 грн. 00 коп. та суми нарахованих відсотків за 60 календарних днів (24.05.2024 року 22.07.2024 року) в межах строку договору у розмірі 21 492 грн. 00 коп.
Судом встановлено, що 25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 7104352 про надання споживчого кредиту.
Судом також встановлено, що 25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 7104352 про надання споживчого кредиту. За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 6 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору.
Також, судом встановлено, що 25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Додаткова угода до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року у сумі 6 000 грн. 00 коп. На виконання вказаного додаткового договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, що відповідає вимогам ст. Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, загальна сума кредиту на дату укладання Додаткової угоди склала 12 000 грн. 00 коп.
Судом встановлено, що 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, у відповідності до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю ««Авентус Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додатковою угодою до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додатковою угодою до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, у загальному розмірі 33 969 грн. 60 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 12 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками 21 969 грн. 60 коп.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1 ,станом на 27.05.2024 року, за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додатковою угодою до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, виникла заборгованість на загальну суму 48 297 грн. 60 коп., що складається із суми основного кредиту у розмірі 12 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 21 969 грн. 60 коп. та суми нарахованих відсотків за 60 календарних днів (27.05.2024 року 25.07.2024 року) в межах строку договору у розмірі 14 328 грн. 00 коп.
Матеріалами справи також підтверджено, що рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, кредитну заборгованість не погашає, то суд доходить висновку, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає про таке.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договорів в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням: 17.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 Договору № 3987263 про надання коштів на умов споживчого кредиту, Додаткового договору до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року, 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна та ОСОБА_1 Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додаткової угоди до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, та подальшим укладанням 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» договору факторингу № 24/05/2024, у результаті чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 3987263 про надання коштів на умов споживчого кредиту, Додаткового договору до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року на суму заборгованості у розмірі 18 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 89 280 грн. 00 коп. та укладанням 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» договору факторингу № 27.05/2024-Ф, у результаті чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додатковою угодою до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року на суму заборгованості у розмірі 12 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 21 969 грн. 60 коп.
Тобто матеріали справи містять підписаний електронно-цифровим підписом паспорти споживчих кредитів в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання та підписання відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора вказаних кредитних договорів.
У зв`язку із тим, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак, у такого учасника справи в силу укладених договорів виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у вищевказаних кредитних договорах.
Перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості, та узявши до уваги умови кредитних договорів, суд вважає доведеними обставини порушення відповідачем умов таких кредитних договорів в частині своєчасного повернення сум отриманих кредитів.
Таким чином, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладених договорів виникало зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитних договорах, то позов в частині стягнення заборгованості за тілами кредитів ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року в межах строку кредитного договору № 7104352 за формулою 12 000 грн. 00 коп. х 1,99 % = 238 грн. 80 коп. х 60 календарних днів = 14 328 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.
Розмір заборгованості за кредитним договором-2 був визначений на рівні 33 969 грн. 60 коп., що складається із суми основного кредиту у розмірі 12 000 грн. 00 коп. та суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 21 969 грн. 60 коп. станом на час укладання договору факторингу та відображений в зазначеному вище Акті прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України».
В даному випадку позивачем не наведено підстав нарахування відсотків за 60 календарних днів у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року за Договором -2, тобто за період, що передував даті укладання договору факторингу, коли позивач ще не набув прав вимоги до відповідача.
Враховуючи, що позивачем нараховані проценти за користуванням кредитом за межами строку дії таких кредитних зобов`язань, то у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 14 328 грн. 00 коп., донарахованих позивачем, як новим кредитором, за 60 календарних днів за період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року згідно Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, який передував укладанню договору факторингу та виникненню права вимоги у нового кредитора, слід відмовити.
Щодо стягнення процентної заборгованості за кредитним договором № 3987263, то з наданих позивачем розрахунків вбачається, що така заборгованість нарахована у межах строку дії кредитного договору із застосуванням процентної ставки, що обумовлена сторонами, а відтак така вимога підлягає задоволенню.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість станом на 24.05.2024 року (згідно наданого розрахунку заборгованості) за Договором № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року та Додатковим договором до Договору № 3987263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2023 року у загальному розмірі 128 772 грн. 00 коп., що складається із суми основного кредиту у розмірі 18 000 грн. 00 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 89 280 грн. 00 коп. та суми нарахованих відсотків за 60 календарних днів (24.05.2024 року 22.07.2024 року) в межах строку договору у розмірі 21 492 грн. 00 коп., а також, підлягає стягненню заборгованість станом на 27.05.2024 року (згідно наданого розрахунку заборгованості) за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року та Додатковою угодою до Договору № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, у загальному розмірі 33 969 грн. 60 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 12 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками 21 969 грн. 60 коп. А, в частині позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за 60 календарних днів за період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, у розмірі 14 328 грн.00 коп., вирішено відмовити.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Отже, в матеріалах даної справи наявний Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 року, де позивачеві було надано такі види правних послуг із хронометражем та їх відповідною вартістю: 1) зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів; 2) аналіз практики та правових позицій Верховного суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви; 3) оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатських запитів; 4) підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості; 5) підготовка адвоката до судових засідань, участь у судових засіданнях.
Проаналізувавши види фактично наданих адвокатом послуг з правничої допомоги, що зазначені у вказаному звіті про надання правової допомоги, суд доходить висновку, що обсяг розрахунку розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції, є завищеним.
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 4 (чотири) двосторонніх аркушів, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, адже витрати часу на консультацію та написання позовної заяви у сумарній кількості 10 годин є завищеними, відтак сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.
Таким чином, суд вимушений констатувати, що позивачем не обґрунтовано у повній мірі розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З огляду на вищенаведене, суд вважає співмірним в даному випадку є стягнення на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 226 грн. 38 коп. (162 741 грн. 60 коп. (128 772 грн. 00 коп. + 33 969 грн. 60 коп.) х 2 422 грн. 40 коп.: 177 069 грн. 60 коп.).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
4. В частині позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за 60 календарних днів за період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року за Договором № 7104352 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року, у розмірі 14 328 грн.00 коп. відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.