справа № 274/1332/25
провадження № 2/0274/940/25
Рішення

Іменем України

14.04.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гуменюк В.М., звернулася до суду з позовом до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, згідно якого просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв, але не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона - ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв, але не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на неприватизованій земельній ділянці. Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. №33/02-31 від 05.02.2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності на майно.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.21 - 22).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.03.2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. спадкову справу№24/2024 від 18.03.2024 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 25.02.2025 від представника Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області надійшла заява про розгляд справи в його відсутності. Вказує, що заперечень по суті позову не має (а.с.33).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 змінила прізвище на " ОСОБА_6 " ( а.с. 7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 23.05.2022 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 15.12.2016 року склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 11.01.2024 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчуком В.А. 18.03.2024 заведено спадкову справу №24/2024 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який прийняв спадщину ОСОБА_3 .

02.10.2024 КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17).

Згідно довідки №2149, виданої 26.11.2024 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, право власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а.с.13).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №413296982 від 14.02.2025 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с.14).

Згідно довідка №4585/35-24, виданої 12.12.2024 року Відділом №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, державний акт на земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , не видавався (а.с.18).

Як вбачається з довідки №16, виданої 12.02.2025 Райгородоцькою сільською радою Житомирської області, згідно запису в погосподарській книзі №4 за 2016-2023 роки, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у числиться за ОСОБА_3 (а.с.19).

Згідно довідки №102, виданої 03.10.2024 Райгородоцькою сільською радою Житомирської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до довідки №32/02-14, виданої 05.02.2025 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчуком В.А., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі ст.1223 ЦК України, а також спадкової справи №73/2022 від 18.10.2022, являється спадкоємцем за заповітом всього майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.21).

Згідно копії спадкової справи № 24/2024 від 18.03.2024 року щодо майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_7 від спадщини за законом відмовилася. Із заявою про прийняття спадщини, окрім позивачки, звернулася її сестра ОСОБА_8 , 1986 р.н.

Згідно договору розподілу спадкового майна від 05.02.2025 року, зареєстрованого в реєстрі за №60, після смерті ОСОБА_2 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 перейде у власність ОСОБА_1 (а.с.22 - 23).

Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. від 05.02.2025 №33/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкових справ № 73/2022 від 18.10.2022 року та №24/2024 від 18.03.2024 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів України.

Правовідносини пов`язані із захистом права власності та спадкуванням врегульовані Цивільним кодексом України (Книга шоста), також Законам України «Про нотаріат». Крім того, у судовій практиці застосовується Постанова Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з положеннями статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Як вбачається із копії спадкової справи №24/2024 після померлого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про прийняття спадщини померлого подали його доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які є спадкоємцями першої черги майна ОСОБА_2 .

Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначити відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У даній справі позивачка пред`явила позовні вимоги до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Однак, згідно матеріалів спадкової справи, іншим спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_8 , яка і має бути належним відповідачем у справі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Клопотання про залучення належного відповідача позивачка не заявляла.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За таких обставин, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому позивачка не позбавлена права на судовий захист шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами.

Оскільки Райгородоцька сільська рада Бердичівського району Житомирської області є неналежним відповідачем у даній справі про визнання права власності на майно в порядку спадкування, у задоволенні позову слід відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору слід залишити за нею.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його постановлення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2025 року

Суддя: Т.М.Вдовиченко