Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Савінської А.О., за відсутності сторін, без фіксування судового провадження за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (далі позивач, ТОВ «УЮТ-2011») звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) в якому, з урахуванням уточненого позову, просив стягнути з останньої заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2024 року у розмірі 5645,92 гривень, суму індексу інфляції у розмірі 83,85 гривень, 3% річних у розмірі 23,18 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач виконує функції управління та надає послуги з утримання будинків, споруд або групи будинків, на підставі договору з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд. Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач, як власник квартири не здійснює оплату за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 28 листопада 2024 року утворилась заборгованість за період з 01.11.2021 по 01.11.2024 у розмірі 5645,92 гривень. Оскільки відповідач не здійснює оплату за отримані послуги, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 12 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

19 грудня 2024 року позивачем усунуто недоліки позову.

Ухвалою судді від 20 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням позивача витребувано докази.

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено, за клопотанням представника позивача, на 03 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 03 березня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 31 березня 2025 року, з метою дотримання прав відповідача на подання відзиву на позов.

03 березня 2025 року, через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позову, застосувати шестимісячний строк позовної давності, застосувати трирічний строк позовної давності. В обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем не надані належні та допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_1 є фактичних споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.11.2021 по 01.11.2024, між позивачем та відповідачем відсутній договір про згоду відповідача отримувати та оплачувати житлово-комунальні послуги за спірною адресою, та відсутні докази, що позивачем такі послуги надавалися саме відповідачу. Зазначила, що позивачу стало відомо про нового власника квартири, яка набула право власності на підставі спадкування за попереднім власником, 21.11.2023, а тому саме з цієї дати розпочався шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця, або до нотаріуса у якого було відкрито спадкову справу, а отже позивачем пропустив строк вимоги, передбаченої ч. 2 ст. 1281 ЦК України, у зв`язку з чим просить застосувати строк позовної давності за період з 01.11.2021 до 23.06.2023. Крім того зазначила, що вона не є споживачем житлово-комунальних послуг позивача за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач не надавав відповідачу житлово-комунальні послуги у період з 01.11.2021 по 01.11.2024. Зазначила, що між позивачем та відповідачем відсутній належним чином оформлений договір про надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2021 по 01.11.2024.

28 березня 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначив, що співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 було складено протокол, яким прийнято рішення щодо обрання управителя будинку ТОВ «УЮТ-2011», затвердження умов договору та обрання уповноваженої особи співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем. 03 грудня 2018 року між ТОВ «УЮТ-2011» та уповноваженою від співвласників особою підписано договір про надання послуг з управління будинком та умови укладеного договору розповсюджуються на відповідача, як власника житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо розрахунку заборгованості зазначив, що нарахування, за адресою, за якою відповідач є власником проводилися у відповідності з вимогами чинного законодавства України, умов договору з управителем. Зазначила, що факт надання житлово-комунальних послуг підтверджується інформацією про витрати на утримання будинку АДРЕСА_3 , які містять кількість, ціну та вартість наданих послуг, відомості по видам послуг по будинку, копіями первинної документації за періодами. Зазначив, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , атому є споживачем житлово-комунальних послуг позивача. Зазначив, що про смерть попереднього власника квартири позивач дізнався лише 21.11.2023, і 28.12.2023 позивачем було пред`явлено вимоги до спадкоємця шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, у видачі якого було відмовлено, а отже позивачем не було пропущено строк для пред`явлення вимоги про сплату боргу спадкодавця, також зазначила, що відповідач прийняла спадщину з моменту смерті спадкодавця, а саме 27.04.2022, і саме з цього моменту у відповідача виник обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того зазначила, що позивачем пропущений загальний строк позовної давності.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, яка скористалася правом подання відзиву на позов, у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання послуг з управління будинком від 03 грудня 2018 року вбачається, що ТОВ «УЮТ-2011» виконує функції управління та надання послуг з управління будинком за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 94-102).

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №1-804 виданого 21 червня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадищна складається з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).

У січні 2024 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, і ухвалою суду від 23.01.2024 у видачі судового наказу відмовлено (а.с.7).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, прийнявши спадщину відповідач набула право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому.

Наданими позивачем доказами, а саме відомостями по видам послуг по буд. АДРЕСА_3 , копіями первинної документації (т.1 а.с.103-250, т.2 а.с. 1-249, т.3 а.с. 1-250) підтверджено факт надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2024 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 складає 5645,92 гривень (а.с. 5).

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано.

Стосовно доводів, викладених у відзиві на позов про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №355250088 судом встановлено, що датою формування інформаційної довідки є 21.11.2023, а отже саме з цієї дати позивачу стало відомо про прийняття ОСОБА_1 спадщини на нерухоме майно, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 позивач звернувся до суду у січні 2024 року, а отже позивачем не пропущений шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємця, а тому у суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності до позовних вимог за період з 01.11.2021 до 23.06.2023.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем загального строку позовної давності суд зазначає таке.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Врахувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що для заявлених позивачем вимог строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст. 257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 1 грудня 2021 року по справі № 373/651/20.

Отже, на підставі наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 5645,92 гривень.

Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Отже, згідно розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню сума індексу інфляції у розмірі 83,85 гривень, три проценти річних у розмірі 23,18 гривень (а.с. 6).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень також належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 263-265, 268, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 5645,92 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 83,85 гривень, 3% річних у розмірі 23,18 гривень, всього 5 752 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», , місцезнаходження юридичної особи: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, 8А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , власник майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено та підписано 18 квітня 2025 року.

Суддя: О. В. Колочко