Провадження № 2/466/1018/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Білінської Г. Б.

секретаря судових засідань Ханас С. О.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гордєєвої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки,-

у с т а н о в и в :

09 грудня 2024 року ОСОБА_2 звернулась у Шевченківський районний суд м. Львова з позовною заявою до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки.

В обгрунтування позовної заяви позивачка зіслалась на те, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 , як член обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», звернувся з заявою про передачу йому у приватну власність безкоштовно для ведення садівництва земельної ділянки площею 0,0542 м.кв., яка розташована на землях обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська» на території Шевченківського району м. Львова, та на яку уже на той час було виготовлено технічну документацію.

Ухвалою Львівської міської ради 1 сесії 6-го скликання № 79 від 16.12.2010 року було внесено зміни до ухвали міської ради від 30.09.2010 року № 3996, виклавши додаток у новій редакції, а саме список членів обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», яким передаються у власність земельні ділянки в урочищі «Голоско».

У зазначеному додатку під номером 71 було зазначено ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою встановлення наявності у померлого ОСОБА_3 державного акту на право власності на вищезазначену земельну ділянку позивачка звернулась до ГУ ДГК у Львівській області, на що 22.11.2024 року ГУ ДГК у Львівській області надіслало відповідь № 29-13.0.2-5897/2-24, у якій зазначено, що відповідно до книг записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 на підставі ухвали Львівської міської ради від 16.12.2010 року № 79 не реєструвався (не видавався).

04.12.2024 року ОСОБА_2 звернулась на адресу Львівської міської ради з заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0542 га, розташовану на території обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська» на території Шевченківського району м. Львова, як спадкоємиці за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак з відповіді на вказану заяву, надану Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради 16.01.2025 року №2403-вих-5816 зазначено, що відповідно до Закону України від 24.03.2022 № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документацій із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

З огляду на наведене позивачка звернулась з даним позовом до суду.

18.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив Львівської міської ради на позовну заяву, у якому відповідач заперечив позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши про те, що з 2010 року і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше 10 років батько позивачки не реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки. Крім цього відповідач зазначає, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності та є вільною від забудов, позивачем не представлено відмови органу місцевого самоврядування, а саме відмови Львівської міської ради, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Третя особа про час і місце розгляду справи була повідомлена, однак у судове засідання явку повноважного представника не забезпечила та відзиву на позовну заяву не подала.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Франківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) на підставі актового запису № 1263.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, відтак єдиним спадкоємцем першої черги за законом є його донька ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , виданого Сормовським відділом ЗАГС м. Горький РСФСР 04.03.1977 року на підставі актового запису № 278, а також копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.01.2020 року, виданого Сихівським районним у м. Львові відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі актового запису № 10, згідно якого ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

З метою належного оформлення спадкових прав після смерті батька позивачка звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Л.Я. з заявою про прийняття спадщини та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

У листопаді 2024 року позивачці стало відомо, що у жовтні 2010 року її батько ОСОБА_3 , як член обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», звернувся з заявою про передачу йому у приватну власність безкоштовно для ведення садівництва земельної ділянки площею 0,0542 м.кв., яка розташована на землях обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська» на території Шевченківського району м. Львова.

Ухвалою Львівської міської ради 1 сесії 6-го скликання № 79 від 16.12.2010 року було внесено зміни до ухвали міської ради від 30.09.2010 року № 3996, виклавши додаток у новій редакції, а саме список членів обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», яким передаються у власність земельні ділянки в урочищі «Голоско».

У зазначеному додатку під номером 71 було зазначено ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, у 2009 році ОСОБА_3 замовив виготовлення технічної документації на спірну ділянку, що підтверджується копією кадастрового плану земельних ділянок, розташованих на території СК «Товариство садівників «Калина Голоська», копією Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 від 2009 року, копією листа управління Держкомзему у м. Львові від 28.01.2010 року, копією каталогу координат кутів повороту меж земельної ділянки ОСОБА_3 та копією кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_3 від 07.05.2010 року, що дає підстави стверджувати, що спірна земельна ділянка була сформованою.

З метою отримання інформації щодо видачі ОСОБА_3 державного акту на право власності на спірну земельну ділянку позивачка звернулась до ГУ ДГК у Львівській області.

22.11.2024 року ГУ ДГК у Львівській області надіслало відповідь № 29-13.0.2-5897/2-24, у якій зазначено, що відповідно до книг записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 на підставі ухвали Львівської міської ради від 16.12.2010 року № 79 не реєструвався (не видавався).

04.12.2024 року ОСОБА_2 звернулась на адресу Львівської міської ради з заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0542 га, розташовану на території обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська» на території Шевченківського району м. Львова, як спадкоємиці за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак з відповіді на вказану заяву, надану Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради 16.01.2025 року №2403-вих-5816 зазначено, що відповідно до Закону України від 24.03.2022 № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документацій із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Так, статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частинами 1, 4 статті 35 ЗК України визначено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за заявою вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом «в» частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у статті 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України).

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом «а» частини 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Пунктом 3.5 листа визначено, зокрема, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У даному випадку, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, вбачається, що ОСОБА_3 за життя розпочав процедуру приватизації спірної земельної ділянки площею 0,0542 га, розташованої на території обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», отримав рішення органу місцевого самоврядування Львівської міської ради про передачу йому у власність такої земельної ділянки, однак не отримав документ - Державний акт, який би посвідчив його право власності на таку земельну ділянку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи при пред`явленні позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Судові витрати по справі складаються із судового збору.

Позивач не просить судовий збір стягувати з відповідача.

Керуючись ст. ст.15,1216,1218,1225,1261,1266,1268 ЦК України, ст.81,125, ч. 1 ст.131, п. 1 ч. 3 ст.152 ЗК України, ст. ст. 259,263,264,265,273,354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 до Львівської міської ради, адреса реєстрації: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська», адреса реєстрації: 79040, м. Львів, вул. Сигнівка, 5/59, Код про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право на завершення процедури приватизації земельної ділянки загальною площею 0,0542 га, розташованої на території обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників «Калина Голоська» на території Шевченківського району м. Львова, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Г. Б. Білінська