Провадження №2/932/833/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2025 м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 24.12.2019 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р29.13022.06131784, який за своєю природою є змішаним договором кредиту та страхування. Позичальникові надано кредит в сумі 38000,00 грн для власних потреб, а той доручив банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит наданий на строк 36 місяців з процентною ставкою 15,50% річних. Підписанням договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Свої зобов`язання за договором банк виконав повністю, а відповідач виконувала свої з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 119912,55 грн, з яких: 38000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19072,31 грн сума заборгованості за відсотками, 62840,24 заборгованість за іншими процентними платежами.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №Р29.13022.006131784 від 24.12.2019 в розмірі 119912,55 грн, а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано.

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

03.03.2025 дана справа надійшла до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Ухвалою суду від 04.03.2025 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.

Правом подати відзив відповідач ОСОБА_1 не скористалася. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 24.12.2019 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту та страхування №Р29.13022.06131784, за умовами якого відповідача отримала кредит в сумі 38000,00 грн для власних потреб строком на 36 місяців з датою повернення 24.12.2022, зі змінюваною процентною ставкою 15,50% річних. Також відповідач доручила банку у сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж в сумі 7551,28 грн на вказаний в договорі рахунок страховика. Фактично кредит наданий в сумі 30448,00 на рахунок відповідача в АТ «ОТП Банк». Також підписанням договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила згоду зі всіма суттєвими умовами укладеного договору.

Додатком №1 до укладеного договору є Паспорт споживчого кредиту, в якому відображено порядок повернення кредиту щомісячними платежами кожного 24 числа кожного місяця з 24.01.2020 по 24.12.2022 по 3022,00 грн 35 місяців та 2031,48 грн в останній місяць. Загальні витрати за кредитом визначені як 108801,48 грн, і це є орієнтовною загальною вартістю кредиту для споживача за весь строк користування ним.

Видача кредитних коштів банком відповідачеві підтверджена ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту на суму 38000,00 грн, сплата страхового платежу на суму 7551,28 грн ордером-розпорядженням №2. Кредитні кошти перераховані банком ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 в фактичній сумі 30448,00 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованість за основним боргом за кредитом становить 38000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 19072,31 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 62840,24 грн, а всього 119912,55 грн.

25.07.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-31/23 відповідно до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 119912,55 грн, з яких: 38000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19072,31 грн сума заборгованості за відсотками, 62840,24 заборгованість за комісіями.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Положеннями ч.1 ст.6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою ст.1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Дослідженими доказами судом встановлений факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів на умовах, узгоджених сторонами договору.

Також є підтвердженим те, що відповідач не виконала свої зобов`язання у повному обсязі, внаслідок чого станом на 25.07.2023 у неї виникла заборгованість у загальній сумі 119912,55 грн, яка складається з 38000,00 грн заборгованості за основним боргом; 19072,31 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 62840,24 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

Внаслідок укладення договору факторінгу з банком позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сукупність досліджених доказів, наданих позивачем, та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог, але частково.

Так підпунктом 2 пункту 4 Паспорту споживчого кредиту визначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості складає 4,45% щомісячно від початкової суми платежу кредиту. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, суд вважає, що обслуговування кредитної заборгованості мало надаватися банком відповідачу на безоплатній основі як споживачу послуг відповідно до вимог частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

При цьому Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» така інформація надається безоплатно.

Аналогічна позиція також викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 04/224/21, подібні висновки містить і постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №752/4008/20.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачеві щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені нею, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту, не доведено, що така інформація надавалася частіше, ніж один раз на місяць, в наданих документах взагалі відсутній перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості та відомості про те, що цей перелік погоджений з ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за обслуговування кредиту.

Крім того, слід зауважити, що Паспорт споживчого кредиту містить у пункті 5 графік платежів за кредитним договором, яким визначено розміри щомісячних платежів у рахунок погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту. Стовпцем 6 графіку визначено, що проценти за кредитом за період з 24.01.2020 по 24.12.2022 становлять 11645,20 грн. Натомість банком у довідці-розрахунку було зазначено, що заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідача 19072,31 грн. Оскільки позивачем не було надано доказів зміни процентної ставки АТ «ІДЕЯ БАНК» та повідомлення про це позичальника, та, як наслідок, зміни щомісячних платежів за кредитом, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних відсотків з 19072,31 грн до 11645,20 грн.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1002,87 грн, в іншій частині судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10-13,141,259,263-265,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 6, код за ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №Р.29.13022.006131784, а саме: 38000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11645,20 грн сума заборгованості за відсотками; а всього 49645 (сорок дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судовий збір в сумі 1002 (одна тисяча дві) грн 87 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісіями (іншими процентними платежами) в сумі 62840,24 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 16.04.2025.

Суддя: В.С. Салькова