Провадження № 2-п/946/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 м.Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Баннікової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Клопот М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2022 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

.03.2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 21.04.2022 року по цивільній справі за вищевказаним позовом.

Заяву обґрунтував тим, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2022 року по справі № 946/10121/21 задоволено позовні вимоги КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . З вказаним судовим рішенням в частині стягнення коштів з ОСОБА_1 відповідач категорично не погоджуються, вважає його у вказаній частині таким, що суперечить положенням чинного законодавства України, судовій практиці, та, як наслідок, таким, що має бути скасованим та переглянутим з врахуванням наданих доказів та пояснень. Поважність пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного полягає у тому, що судовий процес проходив за відсутності ОСОБА_1 . Жодної повістки від суду, так саме як і копії позовної заяви з додатками, остання не отримувала, оскільки не мешкає за адресою, зазначеною у позовній заяві,- з 2000 року, а з 2016 року взагалі мешкає у місті Хмельницький. Про ухвалення судового рішення вона дізналася від державного виконавця, на примусовому виконанні якого перебуває виконавчий лист, який виданий на підставі оскаржуваного рішення суду. Копію ж самого рішення та інших матеріалів справи він, представник, отримав тільки 12.03.2025 року, про що є відповідна відмітка у вказаних матеріалах. Вважає, що заява про перегляд заочного рішення подана ним у визначені чинним законодавством строки та має бути прийнята до розгляду. Додатково зазначив, що до 2000 року ОСОБА_1 дійсно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , однак була вимушена покинути вказану квартиру у виці 12 років, що стало наслідком систематичних знущань та побоїв з боку брата, ОСОБА_5 . Про те, що вона не мешкає з 2000 року у вищевказаній квартирі можуть підтвердити свідки. Те, що з 2016 року ОСОБА_1 мешкає у місті Хмельницький безумовно свідчать свідоцтва про шлюб з ОСОБА_6 та про народження нею двох дітей. Усі три свідоцтва були видані Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану (копії свідоцтв додаються). Отже, законодавець визначив, що метою надання житлово-комунальних послуг є забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщення. Однак у випадку ОСОБА_1 такий важливий фактор, як проживання/перебування у приміщенні відсутній, а значить послуги їй не надавалися. Зазначає, що у своєму рішенні суд вказав, що особистий рахунок, за яким постачається централізоване опалення до квартири, відкрито на ім?я ОСОБА_3 . Вона, у свою чергу, ніколи не була залучена до правовідносин між особами, що проживають у квартирі та позивачем, з приводу надання ним будь-яких послуг, а сам по собі факт реєстрації у квартирі без проживання у ній не робить її споживачем послуг позивача, а значить не призводить до обов`язку сплачувати надані ним послуги, споживання яких з її боку не відбувалося. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2018, № 1, ст.1) споживач комунальних послуг має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об?єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Отже, за змістом вказаної норми п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач не має сплачувати заборгованість по сплаті комунальних послуг, які йому фактично не надавались. Так, за змістом норми п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач не має сплачувати заборгованість по сплаті комунальних послуг, які йому фактично не надавались. У зв`язку з вищевикладеним, просить переглянути заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2022 року, скасувати вказане рішення та поновити строк подання заяви про перегляд заочного рішення суду. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості та судового збору з ОСОБА_1 відмовити.

11.04.2024 року директором КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» до суду подано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду. У запереченні зазначив, що 07.12.2023 року КП «ТМ ІТКЕ» було направлено до Ізмаїльського ДВС виконавчий лист № 946/10121/21 від 20.11.2023 року, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 30 799,57 грн. та заборгованості з обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення у розмірі 1 273,30 грн., а також заборгованості з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 756,67 грн. На даний час виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_1 знаходиться на виконанні в Ізмаїльському ДВС. Органами ДВС було всього стягнуто з відповідача - ОСОБА_1 , кошти в розмірі 8 987,92 грн. -05.04.2024 та кошти в розмірі 7 795,12 грн. - 09.04.2025 року. Зазначає, що відповідач по справі, ОСОБА_1 , знала про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, ще у 5 квітня 2024 року. Цю обставину теж підтвердив в заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача. Сам відповідач не вжив жодних заходів для отримання заочного рішення та своєчасного перегляду чи оскарженню його. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, самий лише факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення. У зв`язку з вищевикладеним, просить заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи у його та відповідача відсутність, просить заяву про перегляд заочного рішення суду задовольнити, додав копію судового рішення на яке посилається у підтвердження своїх доводів, що ОСОБА_1 послуги не отримувала через не проживання у м.Ізмаїл тощо.

Представник КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» - Журавель І.М. подала до суду заяву у якій просить заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення та дану заяву розглядати без її участі.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з ч.3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

Згідно ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2022 року задоволено позовні вимоги КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 30 799,57 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення у розмірі 1 273,30 грн.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та відповіді Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.12.2021 року, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові повістки надсилались судом саме за адресою реєстрації відповідачів.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, виходячи з вказаного, споживач дійсно має право на несплату вартості комунальних послуг за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні понад 30 календарних днів, але, окрім послуг постачання теплової енергії.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1235707 від 27.03.2025 р., ОСОБА_1 змінила місце реєстрації тільки у 2025 р.

Тому, як встановлено рішенням суду, договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення між КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та відповідачами не укладався, але теплова енергія у квартиру відповідачів надавалась, заяву про відключення від теплопостачання відповідачі не подавали, тобто, зокрема, ОСОБА_1 знаходилась у фактичних договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго».

Враховуючи вищевикладене, заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.260, 287, 288, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2022 року за позовом Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В.Баннікова