Провадження № 22-ц/801/757/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокуСправа № 127/13397/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Рибчинського В. П., Сопруна В. В.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Виконавчого комітету Вінницької ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над нею,

Рішення ухвалила суддя Романюк Л. Ф.

Рішення ухвалено о 12:55 год в м Вінниці

Повний текст рішення складено 20 січня 2025 року,

Встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, залучивши заінтересованими особами Виконавчий комітет Вінницької міської ради, як орган опіки та піклування, і ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над нею, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є рідним братом заявника ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 має вроджену генетичну аномалію, яка впливає на психічний розвиток та спричиняє розумову відсталість. Брат періодично проходить медичне лікування. Хвороба є невиліковною. Брат не розуміє значення своїх дій, малоконтактний та потребує постійної сторонньої допомоги, догляду і медичного супроводження. Внаслідок особливостей його хвороби він визнаний інвалідом дитинства, потребує постійного стороннього догляду, оскільки внаслідок особливості його хвороби, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

Визнання його недієздатним необхідно заявнику для встановлення над братом опіки з метою покращення його життя, вирішення побутових, соціальних та інших для його нормального життя, питань.

Вони проживають разом за однією адресою. Заявник розуміє потреби свого брата та в повній мірі може забезпечувати його побутові потреби та медичне супроводження. У них є мати ОСОБА_2 , яка не може опікуватися братом, оскільки є особою похилого віку, має ряд хронічних захворювань і сама часто потребує сторонньої допомоги.

У зв`язку з викладеним просив визнати недієздатним ОСОБА_3 ; встановити над ОСОБА_3 опіку та зобов`язати орган опіки і піклування Вінницьку міську раду, призначити йому опікуна ОСОБА_1 ; призначити судову психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_3 та здатності усвідомлювати ним значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, задоволено частково.

Визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним 2 роки з моменту набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні подання про призначення опікуном ОСОБА_1 , відмовлено.

Стягнуто з державного бюджету на користь Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» витрати при проведенні експертизи у розмірі 8240,48 грн.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у призначенні його опікуном недієздатного ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити над недієздатним ОСОБА_3 опіку, призначивши його опікуном недієздатного ОСОБА_4 .

Зазначив, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає до скасування в цій частині, оскільки не призначенням недієздатній особі ОСОБА_3 опікуна, судом порушено права цієї особи на реалізацію майнових та немайнових прав. Суд першої інстанції не встановив всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував особливостей розгляду справи та тих обставин, у зв`язку з якими заявлено вимогу про призначення особи опікуном і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення опікуна.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що висновки суду першої інстанції щодо переваги конституційного обов`язку оборони незалежності та територіальної цілісності України над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи, є необґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції щодо неповноти подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_3 спростовується наявними в матеріалах справи доказами та наданими у судовому засідання поясненнями представника органу опіки і піклування ОСОБА_5 .

Не відповідають вимогам ні матеріального, ні процесуального права висновки суду в тій частині, що крім ОСОБА_1 у недієздатної особи є інші родичі, які проживають з ним разом в одній квартирі і можуть здійснювати опіку та є потенційними опікунами недієздатної особи. При призначенні опікуна слід враховувати цілий ряд певних обставин, у тому числі визначених відповідними законами. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. У даній справі орган опіки та піклування перевірив можливість ОСОБА_1 здійснювати повноваження опікуна, за наслідками чого висловив пропозицію про доцільність призначення саме його опікуном над братом у разі визнання брата недієздатним, а також здійснив перевірку щодо можливості бути опікунами інших родичів кандидатів в опікуни та врахував в першу чергу інтереси недієздатної особи і його прив`язаність із молодшим братом ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи не встановлено обставин, що вказують на те, що поведінка заявника суперечить інтересам брата, визнаного судом недієздатним.

Заінтересовані особи не надали відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 і його представник адвокат Бевз О. І. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Ткаченко Т. В. у судовому засіданні погодилася із апеляційною скаргою заявника, просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 і її представник адвокат Дмитришина Т. І. також погодилися із апеляційною скаргою та просять її задовольнити.

Заінтересована особа представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність; апеляційну скаргу підтримує і не заперечує щодо її задоволення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, та не обмежений доводами і вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 5 статті 367 ЦПК України якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є братом ОСОБА_4 , що вбачається із копій свідоцтв про народження: серії НОМЕР_1 , виданого міськбюро ЗАГСу м. Вінниці 29 травня 1973 року (актовий запис № 1908), згідно якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 ; серії НОМЕР_2 , виданого міськвідділом ЗАГС м. Вінниці 27 липня 1982 року (актовий запис № 3096), згідно якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (а. с. 8).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 11 лютого 2002 року, ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства (а. с. 7).

Із довідки серії ВТЕ-27 № 034857, виданої на підставі повторного огляду 03 квітня 1989 року, ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, причина інвалідності інвалідність з дитинства, інвалідність встановлена без терміново; висновок про умови і характер праці: непрацездатний (а. с. 7 зворот).

Згідно витягу з реєстру Вінницької територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 04 червня 1989 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого денного стаціонару № 342 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька обласна клінічна неврологічна лікарня ім. Акад. О. І. Ющенка ВОР» з 26 лютого 2024 року, дата виписки 19 березня 2024 року; діагноз: «F71.0 помірна розумова відсталість (IQ47), порушення поведінки мінімальні. Індиферентна внутрішня картина хвороби. Дезорганізований тип пристосувальної поведінки. Низькі адаптивні ресурси особистості» (а. с. 11).

Згідно відповіді КНП «Вінницька обласна клінічна неврологічна лікарня ім. Акад. О. І. Ющенка ВОР» № 29/2959 від 17 квітня 2024 року, ОСОБА_3 двічі звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра, останнє звернення 21 лютого 2024 року з діагнозом: «розумова відсталість помірна з вказівкою на відсутність і слабку вираженість порушення поведінки», перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі з 26 лютого 2024 року по 19 березня 2024 року (а. с. 12).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 689 від 07 листопада 2024 року ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня з відсутністю відхилень поведінки (F71.0). ОСОБА_3 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Питання третє «Чи може ОСОБА_3 брати участь у судових засіданнях?» виходить за межі компетенції судово-психіатричного експерта. ОСОБА_3 потребує встановлення над ним опіки (а. с. 50-52).

Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду із поданням № Т/01/89048/1-0010 від 31 грудня 2024 року про можливість призначення опікуном, у якому просив призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання його судом недієздатним (а. с. 66-69). До подання додано: заяву ОСОБА_1 ; довідку серії ВТЕ-27 № 034857 від 03 квітня 1989 року; копію паспорта ОСОБА_3 ; копію паспорта ОСОБА_1 ; свідоцтва про народження ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ; довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ; інформацію щодо відсутності відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 ; медичну довідку про те, що за станом здоров`я ОСОБА_1 може надавати соціальні послуги; довідку про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 2179; довідку про доходи ОСОБА_1 ; посвідчення про інвалідність ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть його батька ОСОБА_6 ; виписку із медичної карти хворого матері ОСОБА_2 , де вказаний її діагноз захворювання: «ІХС. Дифузний атеросклеротичний кардіосклероз, аортосклероз, СН І стадії, гіпертонічна хвороба ІІ стадії; 2 ступінь, помірний ризик ускладнень»; заява ОСОБА_2 про те, що вона не має заперечень щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , оскільки вона не може бути йому опікуном у зв`язку з тим, що хворіє і має вік 75 років; копію паспорта ОСОБА_2 ; заяву ОСОБА_8 про те, що вона не заперечує про призначення її брата опікуном; копію паспорта ОСОБА_8 ; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 і ОСОБА_9 ; заяву ОСОБА_10 про те, що вона не заперечує щодо призначення її чоловіка ОСОБА_1 опікуном його рідного брата ОСОБА_3 ; копію паспорта ОСОБА_11 ; копію свідоцтв про народження дітей заявника: ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ; акти обстеження побутових умов проживання особи, яка потребує опіки ОСОБА_3 і кандидата в опікуни ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції врахувавши висновок судово-психіатричного експерта № 689 від 07 листопада 2024 року, згідно якого ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня з відсутністю відхилень поведінки (F71.0) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, дійшов висновку про необхідність визнання ОСОБА_3 недієздатним.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи, суд першої інстанції виходив із того, що подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном та відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів: матері ОСОБА_2 і сестри ОСОБА_8 . Інших об`єктивних підстав призначення недієздатному ОСОБА_3 опікуна в особі ОСОБА_1 у цьому поданні не міститься. При цьому судом враховано, що мати ОСОБА_2 і сестра недієздатної особи ОСОБА_3 ОСОБА_8 проживають разом із недієздатним ОСОБА_3 в одній квартирі, разом харчуються, а заявник ОСОБА_1 проживає від них окремо зі своєю сім`єю.

Також суд першої інстанції вказав на те, що відповідно до статті 65 СК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Відповідно до статті 58 ЦК Україн и опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними .

Опіка над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, за правилами частини першої статті 60 ЦК України, встановлюється судом, який призначає цій особі опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (частина 2). Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою (частина 3). Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного (частина 4). Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників (частина 5).

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Частиною першою статті 294 ЦПК України встановлено обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатним звернувся його брат ОСОБА_1 , подавши таку заяву до суду 22 квітня 2024 року (а. с. 1-2).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції ухвалив 16 січня 2025 року рішення про задоволення заяви про визнання фізичної особи недієздатною; визнав недієздатним ОСОБА_3 , а в частині вимог про призначення заявника ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_3 , відмовив.

Згідно вимог частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Отже, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою, є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Правила опіки та піклування затверджені наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року і зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680.

Згідно пункту 1.1 Правил опіки та піклування, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишилися без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, яка за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки (абзац другий пункту 1.2).

Органами, які приймають рішення щодо опіки та піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад (пункт 1.3).

Також цими Правилами опіки та піклування передбачено, що опіка установлюється над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань (п. 2.1). Опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці, або за місцем проживання опікуна. Рішення про встановлення опіки повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки (п. 2.4).

Пунктом 3.1 Правил передбачено що для безпосереднього здійснення опіки органами опіки та піклування призначається опікун. При призначенні опікуна беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ними та підопічним. Опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами над однією і тією ж особою, надається родичам особи незалежно від місця їх проживання.

Пунктом 3.2 Правил опіки та піклування визначені особи, які не можуть бути опікунами, а у пункті 3.3 наведений перелік документів, за наявності яких органи опіки та піклування призначають опікуна.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради звернувся до суду із поданням від 31 грудня 2024 року про можливість призначення опікуном ОСОБА_1 над ОСОБА_3 в разі визнання його судом недієздатним (а. с. 66-69), додавши до нього цілий ряд документів, перелік яких вимагається пунктом 3.3 Правил опіки та піклування.

Як встановлено судом першої інстанції у ОСОБА_3 окрім рідного брата ОСОБА_1 є мати та рідна сестра, які проживають разом із надієздатним та здійснюють за ним догляд. Сам заявник ОСОБА_1 хоч і зареєстрований за однією адресою разом із братом ОСОБА_3 , але проживає окремо зі своєю сім`єю: дружиною та двома неповнолітніми доньками, працює. Заінтересована особа ОСОБА_2 проживає разом зі своїм недієздатним сином ОСОБА_3 та дочкою в одній квартирі, разом харчуються; син ОСОБА_1 проживає окремо зі своєю сім`єю. Догляд та піклування за ОСОБА_3 по факту здійснює його матір та сестра.

Органом опіки та піклування не розглядалося, що не відображено у даному поданні, питання, з урахуванням вимог пункту 3.2 Правил опіки та піклування, переважного права у призначенні опікуном інших родичів недієздатного ОСОБА_3 , оскільки із матеріалів справи вбачається, що у нього є мати ОСОБА_2 , 1949 року народження, та сестра ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані та проживають разом із ОСОБА_3 в одній квартирі і фактично здійснюють догляд і піклування за недієздатним ОСОБА_3 .

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, про призначення опікуном ОСОБА_1 , з урахуванням того, що призначення опікуном саме його, відповідатиме його інтересам і інтересам ОСОБА_3 та за відсутні доказів на підтвердження не можливості інших близьких родичів: матері ОСОБА_2 і сестри ОСОБА_8 виконувати опікунські обов`язки щодо недієздатної особи ОСОБА_3 .

У зв`язку з наведеним є неспроможними і такими, що не впливають на висновки суду доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права і не прийняття до уваги подання органу опіки та піклування, оцінка якому надана судом з урахуванням сьогодення та діючого в Україні стану.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. П. Рибчинський В. В. Сопрун

Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року