Провадження № 2/947/776/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

представника позивача адвоката Лисевича С.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`яти років,-

ВСТАНОВИВ:

Заходами електронного суду, діючи в інтересах ОСОБА_1 , як її представник, до Сувороського районного суду м.Одеси з позовом про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю понад п`яти років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся адвокат Лисевич Сергій Вікторович.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Далеко К.О. від 08.01.24 року відкрито провадження у справі.

У справі міститься відзив Одеської міської ради на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.02.24 витребувано докази у справі, а саме належним чином завірену копію спадкової справи №41/2023 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яку виконано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. 22.03.2024.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24.09.24 цивільну справу №522/22920/23 передано для розгляду за підсудністю дод Приморського районного суду м.Одеси.

Однак на підставі ухвали судді Приморського районного суду м.Одеси від 23.10.24, з посиланням на положення ст. 30 ч.1 ЦПК України, зазначену справу надіслано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 05.12.24 справу прийнято до провадження, розгляд якої здійснюватиметься за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Лисевич С.В., позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Судом оголошено відзив відповідача, який міститься в матеріалах справи ( а.с. 128-132 том 1).

У судовому засіданні судом досліджено спадкову справу № 41/2023, заведену щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , належним чином завірена копія якої міститься в матеріалах справи ( а.с. 185-214 том 1).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши учасників справи, допитавши свідків, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 познайомились у 2003 року. На час зустрічі з ОСОБА_2 , ані вона, ані він, у зареєстрованому шлюбі не перебували. Позивач разом із своїми синами проживала за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 разом із своєю мамою ОСОБА_3 проживав у належній йому на праві спільної сумісної власності квартирі за адресою АДРЕСА_2

Невдовзі позивач із ОСОБА_2 почали проживати разом, як сім`я, за місцем проживання позивача АДРЕСА_1 , а належну на праві власності ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_2 , після смерті його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с.24 том1), здавали в оренду.

Вони вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, спільний побут. ОСОБА_2 приймав участь в утриманні будинку, сплачував комунальні послуги, на доказ чого позивачем до матеріалів справи надано відповідні квитанції, з яких вбачається, здійснення платежу за комунальні послуги як за зареєстрованим місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2 так і за фактичним його місцем проживання, за адресою АДРЕСА_1 ) за 2020,2021,2023 роки (а.с.45-54 том 1).

Також у зв`язку з його станом здоров`я. ОСОБА_2 отримував медичну допомогу за місцем його фактичного проживання, тобто за адресою проживання позивача АДРЕСА_1 , про що позивачем надано відповідні медичні довідки, копії яких містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що станом на 2014 рік ОСОБА_2 отримував медичну допомогу за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 55-57 том 1), станом на 2018 рік ( а.с. 90).

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 , мав низку захворювань, та в його лікуванні вона приймала безпосередню участь, приймала участь в його одужанні, купувала необхідні ліки.

Факт знаходження у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , позивач також підтверджує спільними фотокартками, які зокрема датовані 2008 роком.

Також, як зазначає позивач, ОСОБА_2 брав особисту участь в утриманні та вихованні її молодшого сина позивачки.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с.187), після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно і позивач, як спадкоємець звернулась до нотаріуса, з відповідною заявою про прийняття спадщини, на підставі якою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. заведено спадкову справу №41/2023 та листом від 01.05.2023 роз`яснено ОСОБА_1 про неможливість здійснити нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за матеріалами спадкової справи неможливо встановити факт родинних відносин та/або проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Про інших членів сім`ї Спадкодавця, крім його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 80 років (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.24 том1), Позивачці нічого невідомо.

Позивачка наголошує, що до дня смерті Спадкодавця вони мешкали, як повноцінна сім`я, хоча й без оформлення шлюбних стосунків, вели спільне господарство, мали спільні витрати, на придбання речей для спільного користування та ремонту будинку тощо, користувались спільним бюджетом, спільно харчувались, купували майно, несли спільні витрати на утримання житла та надавали взаємну допомогу, мали домовленості про порядок користування житловими приміщеннями, які перебували в їх власності.

Крім письмових доказів факт тривалого (понад 5 років) проживання позивача разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу підтверджено показаннями свідків: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ..

Також, як вбачається з матеріалів справи та з показань свідків, похованням ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , займалась позивач.

Суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 зверталась до суду з заявою про встановлення відповідного факту, проте ухвалою Суворовського районного суду від 28.11.23 р. по справі N° 523/18435/23 зазначену заяву було залишено без розгляду через виявлення спору про право з Одеською міською радою.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд неодноразово (зокрема у постановах від 22.04.21 по справі № 438/1456/18, від 07.07.21 по справі № 199/2895/17, від 04.12.23 по справі № 523/4318/21) посилався на відповідні приписи постанов Пленуму Верховного Суду України.

Так, у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У пункті 21 тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61- 43735СВІ8), від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058 св 19), від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351 св 18), від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20 (провадження № 61-19344 св 21), від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21 (провадження № 61-9440 св 22), від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18 (провадження № 61-3593 св 22), від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц (провадження № 61-6638 св 23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N° 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті З, 74 СК України)».

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім' єю до набрання чинності цим Кодексом.

Подібні за змістом висновки висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі N° 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у пунктах 42 - 45 постанови від 29.11.23 р. у справі № 756/3889/20 для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту необхідно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Враховуючи наведені вище обставини, дослідивши докази надані суду, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю понад п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_11 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради ( м.Одеса, пл. Думська,1) про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`яти років.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 ) разом з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ), однією сім`єю понад п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 31.03.25.

Суддя В. О. Луняченко