Справа № 564/3905/24
Рядок статзвіту № 47
31 березня 2025 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Семенюк С.І., зареєстровано в реєстрі за №3287.
Над квартирою позивача ОСОБА_1 проживає відповідачка ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), яка є власницею квартири.
Сім`я позивача тимчасово не проживала у власній квартирі, а тривалий час перебувала у Республіці Польща, то повернувшись до власного помешкання у червні 2024 року було виявлено, що квартира була повністю підтоплена, а саме пошкоджена повністю стеля, стіни, ламінат, а також частина меблів.
Відповідно до наказу управління інфраструктури Костопільської міської ради від 05.08.2024 року №40 «Про створення тимчасової комісії по обстеженню домогосподарства за адресою АДРЕСА_3 » вирішено комісією провести огляд вищевказаної квартири.
Обстеження проводилося в присутності дружини власника квартири ОСОБА_3 та сусідки ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
За наслідками обстеження було складено акт обстеження технічного стан квартири від 07 серпня 2024 року, який підписали усі члени комісії і вказаною комісією було встановлено, що проведено візуальне обстеження окремих конструктивних елементів та предметів побуту квартири за адресою АДРЕСА_3 після затоплення та виявлено відповідні недоліки.
Відповідно до локального кошторису №02-01-01 складеного за поточними цінами станом на 15.08.2024 року вартість ремонтних робіт по поточному ремонту та відновленню квартири внаслідок наявних пошкоджень, спричинених залиттям квартири складає 80 787 грн. 15 коп., що є по факту завданою матеріальною шкодою власнику квартири.
Відповідачка в добровільному порядку відшкодовувати шкоду відмовилася.
Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 05.11.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.
Відповідачу, ОСОБА_2 , запропоновано, в порядку ст.178 ЦПК України, в 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов.
Відповідачка не скористалася правом подати відзив на позовну заяву.
Представником позивача до початку розгляду справи по суті подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позов підтримують повнстю, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Судом вжимо всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідачки про дату час та місце розгляду справи.
Згідно ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася повторно без поважних причин.
Таким чином, відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судовм встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Семенюк С.І., зареєстровано в реєстрі за №3287.
Відповідно до витягу №5570266 від 24.11.2004 року, виданого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
Над квартирою позивача ОСОБА_1 проживає відповідачка ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), яка є власницею квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину р№1135 від 27.08.2009 року, видане Костопільською державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою №414991478 від 25.02.2025 року.
Позивачем зазначено, що його сім`я тимчасово не проживала у власній квартирі, а тривалий час перебувала у Республіці Польща, та повернувшись до власного помешкання у червні 2024 року було виявлено, що квартира була повністю підтоплена, а саме пошкоджена повністю стеля, стіни, ламінат, а також частина меблів.
Дружина позивача ОСОБА_3 звернулася до відповідачки ОСОБА_2 з вимогою надати пояснення щодо залиття квартири, оскільки візуально було встановлено, що саме з квартири АДРЕСА_5 , яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_6 відбулося залиття.
Однак, за повідомленням позивача, відповідачка відмовилася спілкуватися, зазначивши, щоб зверталися до поліції або суду і якщо її вину буде доведено, то вона повністю відшкодує завдані збитки.
12.06.2024 року дружина позивача ОСОБА_3 звернулася із відповідною заявою до Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області щодо залиття квартири та заподіяння збитків з боку ОСОБА_2 .
У відповідь, Відділенням поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області було повідомлено, що мі заявником та ОСОБА_2 виникли цивільно-праовві відносини, які вирішуються в судовому порядку і також зазначили, що з відповідачкою поспілкуватися не вдалося, так як на той час вона перебувала у Республіці Польща.
Також, позивач звернувся і до управління інфраструктури Костопільської міської ради зі скаргою і вимогою провести обстеження квартири на предмет залиття.
Судом встановлено, що відповідно до наказу управління інфраструктури Костопільської міської ради від 05.08.2024 року №40 «Про створення тимчасової комісії по обстеженню домогосподарства за адресою АДРЕСА_3 » вирішено комісією провести огляд вищевказаної квартири.
Обстеження проводилося в присутності дружини власника квартири ОСОБА_3 та сусідки ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
За наслідками обстеження було складено акт обстеження технічного стану квартири від 07 серпня 2024 року, який підписаний усіма членами комісії і вказаною комісією було встановлено, що проведено візуальне обстеження окремих конструктивних елементів та предметів побуту квартири за адресою АДРЕСА_3 після затоплення та виявлено наступні недоліки:
Стеля має ознаки руйнування від затікання води (тріщини, жовті плями, відшарування штукатурки тощо);
Стіни наявні пошкодження шпалер їх відклеювання від систематичного потрапляння вологи та утворення плісняви;
Підлога ламінат у незадовільному стані через потрапляння води;
Предмети побуту (шафа, ліжко, письмовий стіл) наявні пошкодження конструктивних елементів шафи, верхньої кришки письмового столу, такі як: набухання плит та відклеювання крайки, пошкоджено верхню тканину матрацу через затікання води (жовті плями, ознаки плісняви тощо).
Тимчасова комісія прийшла до висновку, що квартира за адресою АДРЕСА_3 , а саме стіни, стеля, меблі, підлога були пошкоджені внаслідок затоплення водою, що потрапляла з квартири зверху ( АДРЕСА_2 ), що призвело до описаних в акті пошкоджень та підтверджено фототаблицею.
Також, позивач звернувся до Костопільського відділення Рівненського районного відділу ДУ «Рівненський ОЦКПХ МОЗ України» для проведення досліджень вологості повітря в квартирі по АДРЕСА_2 .
Згідно з протоколом №35 від 07.08.2024 року проведення досліджень метеорологічних факторів фахівець з дослідження факторів навколишнього середовища ОСОБА_5 встановила, що на момент проведення вимірювань віднона вологість повітря в спальній кімнаті квартири перевищує допустимий рівень на 16,7-20% відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».
Відповідно до локального кошторису №02-01-01 складеного за поточними цінами станом на 15.08.2024 року вартість ремонтних робіт по поточному ремонту та відновленню квартири внаслідок наявних пошкоджень, спричинених залиттям квартири складає 80 787 грн. 15 коп., що є підтвердженою матеріальною шкодою власнику квартири.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття.
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження № 14-154цс19.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Залиття квартири позивача відбулося з причин незабезпечення відповідачкою належного стану елементів з`єднання в системі опалення у своїй квартирі. Тож з огляду на положення ст. 319, ч. 2 ст. 1166 ЦК саме відповідачка несе відповідальність за завдану позивачу шкоду.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тому, відповідно до статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною в спричиненні шкоди, тобто відповідачем.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».
Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.
При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає, що в даному випадку моральна шкода полягає у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири.
Також позивач вказує, що через залиття квартири було порушено його сім`ї звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття та пошкодження квартири, яка стала непридатною для проживання без проведення ремонту.
Позивач, повернувшись з-за кордону з дружиною та трьома дітьми, не мав тривалий час де проживати, винаймаючи квартиру у м.Костопіль для проживання.
Оцінюючи розмір моральної шкоди слід врахувати, що пошкодження майна завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Крім того, враховуючи, що суд дійшов висновків щодо часткового задоволення позову, то з урахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача в розмірі пропорційному до задоволених вимог, тобто в сумі 2181 грн. 85 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 141, 200, 247, 258, 265, 279, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 80 787,15 грн. (вісемдесят тисяч сімсот вісімдесят сім гривень п`ятнадцять копійок) та 10 000,00 грн (десять тисяч) на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2181,85 грн (дві тисячі сто вісімдесят одна гривня вісімдесят п`ять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_3 ), НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , (жителька АДРЕСА_2 ).
Повне рішення складено
10 квітня 2025 року.
СуддяЛ. А. Грипіч