Справа № 627/1316/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Каліберди В.А.

з участю секретаря судового засідання Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

ВСТАНОВИВ:

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» до ОСОБА_1 , в якій представник позивача ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1281412 від 29.12.2019 року в розмірі 27040 грн, а також стягнути суму судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29 грудня 2019 року в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» відповідач ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту № 1281412. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1281412 від 29 грудня 2019 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору ОСОБА_1 отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит № 1281412 від 29.12.2019 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн.

Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 01 квітня 2020 року згідно умов Договору факторингу № 01/04 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 1281412 від 29 грудня 2019 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а відповідно ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло права вимоги до відповідача.

13 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/4, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1281412 від 29 грудня 2019 року.

Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Пінг Понг» становить 27040 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн.; заборгованість за відсотками - 14240 грн.; заборгованість за комісією - 800 грн.; заборгованість за пенею - 4000 грн.

ТОВ «ФК «Пінг-Понг» у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору №1281412 від 29.12.2019 року направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про набуття права вимоги за Кредитним договором та про порядок погашення заборгованості. Але відповідач не виконала свого обов`язку та не погасила заборгованість.

У зв`язку з тим, що позивач отримав права вимоги відповідно до договорів факторингу за кредитним договором, зобов`язання за яким відповідач належним чином не виконувала, через що у нього утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем, тому ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернулось до суду з позовом.

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 січня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву ТОВ «ФК «Пінг Понг» разом із заявою про поновлення строку на подання відзиву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог через сплив позовної давності. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач звернувся до суду у грудні 2024 року, тобто більш ніж через три роки після укладення договору. Окрім того вказала, що копія платіжного доручення № 13153319 від 30.12.2019 року не відповідає вимогам, які існують для підтвердження надання коштів, також позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником, не доведено факту отримання ним права вимоги до відповідача.

14 лютого 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких зазначив, що відзив відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказав, що з урахуванням продовження строків позовної давності через дію карантину та воєнного стану з 24 лютого 2022 року, аргументи відповідача про їх пропуск є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. 29.12.2019 р. відповідач ОСОБА_1 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» подала Заявку на отримання кредиту № 1281412. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердила прийняття умов Кредитного Договору № 1281412 від 29.12.2019, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Окрім того вказав, що до позовної заяви було додано докази, якими доведено відступлення ТОВ «Мілоан» права вимоги до відповідача на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а відповідно ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Оскільки в додатку № 1 до договорів факторингу міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, тому надано витяги з додатку № 1 до договорів факторингу, що містять лише дані відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності про що заявлено клопотання.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі відповідача, позовні вимоги не визнає (заперечує), підтримує раніше поданий відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що 29 грудня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (індивідуальна частина) № 1281412, за яким позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Сума кредиту становить 8000,00 грн. Кредит надається строком на 29 днів з 29 грудня 2019 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 27.01.2020 (п.п. 1.2-1.4 договору).

Відповідно до п.1.5 договору сукупна вартість кредиту складає 3120,00 грн у грошовому виразі та 491.00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована, виходячи з припущення, що кредитний договір залишається чинним протягом погодженого строку та, що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому договорі.

Комісія за надання кредиту: 800,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).

Згідно з п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 2320,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього договору. Розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.п. 1.6-1.7 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Пунктом 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2, 1.6. договору відповідно.

Нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п.2.2.2 договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п. 1.4, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства (п. 2.2.3 договору).

Пунктом 3.2.6 договору визначено, що позикодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором позикодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини другої статті 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором.

Згідно з п. 3.3.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку, строки та терміни, передбачені п. п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті miloan.ua (п. 6.1 договору).

Відповідно п. 6.3 договору позичальник, приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив товариства (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана товариства в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору.

Укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору).

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).

До позовної заяви долучено копію анкети-заяви на кредит №1281412 (дата створення 2019-12-29) в якій відображено процес оформлення та розгляд заяви позичальника, підписання договору. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо позичальника ОСОБА_1 , зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання та реєстрації, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. Результати прийнятого рішення по заяві (погоджено, дата рішення 2019-12-29). Погоджені умови кредитування по заяві 1281412.

В матеріалах справи наявний Графік розрахунків (додаток № 1 до кредитного договору № 1281412 від 29 грудня 2019 року).

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13153319 від 30.12.2019.

За відомостями про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору 1281412 за період з 30 грудня 2019 року по 27 березня 2020 року борг за тілом кредиту становить 8000 грн, борг по відсотках - 14240 грн, борг по комісії - 800 грн, борг по пені - 4000 грн.

01 квітня 2020 року між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (фактор)укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору (п. 4.1. договору факторингу).

Копії платіжних інструкцій №1, №2 від 03 червня 2020 року, №1, №2 від 04 вересня 2020 року, №4 від 05 травня 2020 року, №4, №5 від 02 липня 2020 року, № 4, №5 від 05 жовтня 2020 року, №5 від 02 липня 2020 року, №7, №8 від 05 серпня 2020 року, №7 від 09 жовтня 2020 року, №9 від 23 жовтня 2020 року, № 1 від 05 листопада 2020 року, №14 від 04 грудня 2020 року №17 від 12 січня 2021 року, №23 від 14 травня 2021 року, №208 від 18 грудня 2020 року, №758 від 13 листопада 2020 року, №1225 від 30 грудня 2020 року (призначення платежу: оплата зг. договору факторингу № 01/04 від 01 квітня 2020 року) долучено до позовної заяви.

Відповідно до Витягу з додатку до договору факторингу № 01/04 від 01 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (в подальшому ТОВ «Він Фінанс») набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1281412 від 29 грудня 2019 року в сумі 27040 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість за відсотками 14240 грн, заборгованість за комісією 800,00 грн, заборгованість за пенею 4000,00 грн.

13 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК « Пінг -Понг» укладено договір факторингу №1/4, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення права вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів (п. 1.3 Договору).

Як вбачається з копії листа директора ТОВ «ФК «Він Фінанс» (на дату укладання договору факторингу назва товариства - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») № 1/4 від 13 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» виконано повний розрахунок, передбачений п. 3 договору факторингу від 13 грудня 2021 року № 1/4.

Згідно Витягу з додатку до договору факторингу № 1/4 від 13 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1281412 від 29 грудня 2019 року в сумі 27040 грн.

02.09.2024 адвокат Білецький Б. М., діючи в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про необхідність погашення заборгованості в термін до 30.09.2024 у розмірі 27040 грн.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.ч. 3-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч. 8ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З додатку №1 до кредитного договору № 1281412 року від 29.12.2019 року, а саме Графіку розрахунків убачається, що загальна вартість кредиту становить 11120,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума кредиту, 800,00 грн - комісія за надання кредиту, 2320,00 грн - проценти за користування кредитом, дата платежу 27 січня 2020 року.

На виконання ухвали суду від 12 березня 2025 року про витребування доказів АТ «КБ «ПриватБанк» 28 березня 2025 року надано інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 станом на 29 грудня 2019 року карткових рахунків, відкритих у банку, емітовано карту № НОМЕР_1 . Також надана виписка за період 29.12.2019-29.01.2020, з якої вбачається, що 30 грудня 2019 року на картку НОМЕР_1 зараховано переказ в сумі 8000 грн.

За відомостями про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору 1281412 за період з 30 грудня 2019 року по 27 березня 2020 року заборгованість за відсотками складає 14240 грн.

Судом встановлено, що за умовами договору про споживчий кредит №1281412 від 29.12.2019 сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом, який наданий на 29 днів, з 29.12.2019 до 27.01.2020. згідно платіжного доручення кредитні кошти ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 30 грудня 2019 року.

Отже, у межах строку кредитування за договором про споживчий кредит №1281412 з 30.12.2019 до 27.01.2020 відповідач мав, зокрема, повернути позивачу кредит і сплатити проценти. Починаючи з 27.01.2020, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платіжками, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Таким чином, припис абз. 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», заборгованість за відсотками, що нарахована в межах строку кредитування в розмірі 2240,00 грн.

Під час розгляду справи наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісією, пенею, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачем належними доказами.

Ураховуючи, що фактично отримані кошти в добровільному порядку ані позивачу, ані первісному кредитору не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» слід стягнути кредитну заборгованість у розмірі 15040 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 8000,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 2240 грн. за період з 29.12.2019 по 27.01.2020, заборгованості за комісією в сумі 800,00 грн, заборгованості за пенею - 4000,00 грн., передбачених кредитним договором №1281412 від 29.12.2019.

Щодо вимог відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023 року.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено та який діє до тепер.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану

Кредитний договір № 1281412 укладено 29 грудня 2019 року строком на 29 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 27 січня 2020 року.

Починаючи з лютого 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії встановленого Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності, визначений Цивільним Кодексом, зупинився на період дії воєнного стану в Україні.

З урахуванням наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.12.2018 року по справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником позивача долучено: договір про надання правової допомоги №43657029 від 07 серпня 2024 року, укладений між адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», детальний опис виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №43657029 від 07 серпня 2024 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) за яким вартість наданих послуг складає 6000 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3337,20 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (55,62 %).

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 2711С3-430 від 27 листопада 2024 року, позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1347,34 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (, місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, UBAN: НОМЕР_3 в АТ «Сенс Банк» МФО: 300346) заборгованість за кредитним договором №1281412 від 29.12.2019 у розмірі 15040 (п`ятнадцять тисяч сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (, місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, UBAN: НОМЕР_3 в АТ «Сенс Банк» МФО: 300346) судовий збір у сумі 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (, місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, UBAN: НОМЕР_3 в АТ «Сенс Банк» МФО: 300346) витрати на правничу допомогу у сумі 3337 (три тисячі триста тридцять сім) грн 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», , місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Каліберда В. А.