печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лахно Юлія Вікторівна про встановлення юридичного факту та визнання права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лахно Юлія Вікторівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.10.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Перевіривши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України регламентовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, і таким законом є Закон України «Про судовий збір».

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною 5 статті 216, статтею 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

В позовній заяві позивач зазначала про те, що після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та частина квартири АДРЕСА_2 , та рухоме майно. Разом з тим, позивачем до позову не долучено звітів про оцінку вартості квартир за адресами : АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду звіти про оцінку вартості квартир за адресами : АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 з відображенням дійсної ринкової вартості означеного майна.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, доказів про сплату судового збору за позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_3 суду не надано.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду докази про сплату судового збору у розмірі, що становить 1% від дійсної ринкової вартості квартири за адресою : АДРЕСА_3 та 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 , але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн. станом на 2024 рік) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн. станом на 2024 рік).

Відповідно до п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно частини 2 статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

В роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що з 11.02.1970 позивач проживала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі.

За час перебування у шлюбі позивач разом з ОСОБА_3 на підставі ордеру № 208496 від 03.05.1973 набули у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому 25.03.1975 за ініціативи позивача у зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 у позашлюбному зв`язку з іншою жінкою шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано. Проте ОСОБА_1 зберегла прізвище чоловіка, розуміючи, що розірвання шлюбу не було його остаточним припиненням, а фактично слугувало виразом обурення та образи ОСОБА_1 . Невдовзі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 примирились і продовжували спільне проживання, але світський шлюб в державних органах не реєстрували, оскільки такої формальної необхідності не виникало. ОСОБА_3 завжди вважав позивачку своєю дружиною так само як позивачка вважала його чоловіком. ОСОБА_3 особливо в останні роки, наполягав на реєстрації шлюбу, проте гострої необхідності в цьому не існувало, бо їм не було чого доводити і не встигли цього зробити, оскільки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Позивач також вказує, що постійно допомагала ОСОБА_3 , зокрема, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала, здійснювала догляд по день його смерті.

Позивач також вказує, що під час проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було спільно нажито кошти, які належали їм на праві спільної сумісної власності, а саме - сума паєнакопичення на придбання двокімнатної кооперативної квартири. За довідкою ЖБК «Механізатор № 2» від 13.03.2020 паєнакопичення, що складає повну суму вартості квартири, становить 2670 крб. Цю суму ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заробляли в основному в переважно за рахунок заробітної плати ОСОБА_1 , яка була значно більше доходів ОСОБА_3 . ОСОБА_3 працював водієм УСМ № 3, мав заробітну плату до 200 крб., на пенсію вийшов у 1994 році. Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 у період з 1971 по 1994 працювала слюсарем механозборочних робіт на заводі «Арсенал» і мала значні заробітки понад 400 крб., на пенсії з 2004 року.

Крім того, що позивач разом з ОСОБА_3 постійно відпочивали в заміському будиночку розташованому в с. Круглик Київської обл. який на належить позивачу та де спільно вели господарство. Майже кожного року з 1975 по 1985 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом їздили відпочивати до АР Крим та море , там винаймали квартири. У 1980 спільно відпочивали в Сочі .

Позивач вказує, що все майно набуте ОСОБА_3 в порядку спадкування було значною мірою покращено за рахунок спільними вкладів позивача та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позивач вважає, що претендує на визнання права власності на частину такого майна.

Окрім ОСОБА_1 з заявами про вступ у спадщину звернулася двоюрідна тітка ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка в подальшому не встигла вступити у спадщину у зв`язку із своєю смертю, у зв`язку з чим відбулася спадкова трансмісія до ОСОБА_2 .

Разом з тим, зі змісту додатків наданих суду на підтвердження обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги вбачається відсутність доказів, що підтверджують:

1) факт перебування ОСОБА_3 у позашлюбному зв`язку з іншою жінкою у період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 ;

2) факт отримання ОСОБА_1 значно більших доходів ніж ОСОБА_3 ;

3) факти того, що позивач постійно допомагала ОСОБА_3 , а саме: купувала одяг, купувала предмети домашнього вжитку, здійснювала витрати на лікування з власних коштів, здійснювала догляд по день його смерті;

4) факт ведення позивачем спільно з ОСОБА_3 спільного господарства в заміському будиночку розташованому в с. Круглик Київської обл.;

5) факт спільного відпочинку з ОСОБА_3 в 1975-1985 роках;

6) факти значного покращено майна набутого ОСОБА_3 в порядку спадкування за рахунок коштів позивача, а також докази, що підтверджують джерело походження коштів, інвестованих в майно ОСОБА_3 ;

7) факт звернення ОСОБА_6 з заявою про вступ у спадщину;

8) факт вступу у спадщину ОСОБА_2 .

З огляду на вищенаведене, вказані обставини є перешкодою для подальшого розгляду означеної цивільної справи, а позовна заява відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали шляхом подання уточненої позовної заяви з урахуванням недоліків викладених у тексті даної ухвали.

У разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява, відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України буде залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 187 353 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лахно Юлія Вікторівна про встановлення юридичного факту та визнання права на спадкування - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачеві право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Новак