Справа № 489/9585/24
Провадження № 2/489/852/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Ткаченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на буд. АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належного йому на праві власності буд. АДРЕСА_1 . Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом з ним. Також 05.03.2020 ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Проте відповідно до постанови нотаріуса від 15.08.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні докази щодо зміни номеру будинку з первісного - «61/1», на існуючий на теперішній час - «23». Згідно повідомлень Миколаївської міської ради та Державного архіву Миколаївської області, отриманих на запит представника позивача, відомості про перейменування будинку відсутні. Між тим, з наявних у померлого письмових доказів вбачається, що належний йому будинок по АДРЕСА_2 первісно (починаючи з 1957 року) мав номер «61/1», однак починаючи з 1981 року його номер змінився на «23».

На теперішній час захистити свої спадкові права будь-яким іншим чином, ніж шляхом звернення до суду, позивач не має можливості.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у Другої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувані відомості надійшли на адресу суду 25.12.2024.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті; витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічну документацію (інвентаризаційну справу) на будинок АДРЕСА_3 для огляду у судовому засіданні по суті спору.

Витребувані матеріали надійшли від КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на адресу суду 06.03.2025.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ткаченко О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. В суді уточнили, що у тексті позовної заяви помилково зазначено, що батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вірною датою його смерті є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 12.12.2024 надійшли пояснення у справі, згідно яких він просив про розгляд справи за його відсутності. Також заявили клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналу домової книги та доручення до матеріалів справи копії рішень міськради стосовно домоволодіння сусідів номер будинку яких № «59/1» також перейменовано на «25». Протокольно вказане клопотання задоволено.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_3 та оригінал домової книги на це домоволодіння, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 (а.с. 68). Після укладення шлюбу 05.11.1977 ОСОБА_3 змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 », та в подальшому після повторного укладення шлюбу на « ОСОБА_5 » (а.с. 69, 70).

У відповідності до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 12.06.1958 ОСОБА_2 було надано земельну ділянку по АДРЕСА_4 (а.с. 89-90).

Відповідно до акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25.11.1960 пред`явлене до здачі домоволодіння громадянина ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 вважається прийнятим (а.с. 91-92).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного йому житлового будинку по АДРЕСА_2 .

За адресою АДРЕСА_4 було видано будинкову книгу, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 40-43). Зі змісту вказаної будинкової книги вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за вказаною адресою з 07.09.1971 до часу 22.05.2007, його донька ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) - з 28.08.1973 по 28.07.1974, а потім з 14.089.1979 до теперішнього часу.

05.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до Другої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши, що після його смерті відкрилась спадщина у вигляді цілого житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 65, зворотня сторона). Інші особи, окрім позивача, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

Проте, згідно постанови Другої миколаївської державної нотаріальної контори від 15.08.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_2 , як помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 необхідно надати документи щодо пере нумерації будинку АДРЕСА_5 / на АДРЕСА_1 (а.с. 47-48).

Із матеріалів цивільної справи а також матеріалів інвентаризаційної справи КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», досліджених в судовому засіданні, вбачається, що починаючи з 1984 року будинок АДРЕСА_6 , що належав ОСОБА_2 , змінив свій номер на АДРЕСА_7 , що відображено в різноманітних документах, що містяться в інвентаризаційній справі (технічних паспортах, замовленнях, рішеннях на оформлення самочинних побудов, тощо).

Згідно повідомлення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 29.12.2023 Виконавчий комітет не має в своєму розпорядженні інформації щодо пере нумерації житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 37).

У відповідності до повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 13.03.2024 відомості про пере нумерацію будинку АДРЕСА_8 на АДРЕСА_1 відсутні; рішення виконкому Миколаївської міської Ради депутатів трудящих від 21.12.1965 № 1527 «Про упорядкування нумерації будинків на території міста Миколаєва» має загальний характер та не передбачає переліку перенумерованих будинків, тому підтвердити факт пере нумерації будинку АДРЕСА_8 на АДРЕСА_1 неможливо (а.с. 39).

Відповідно до повідомлення КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2023 КП «ММБТІ» проведені поточні інвентаризаційні роботи житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_9 (старий номер - 61/1) (а.с. 88). Також на запит суду КП «ММБТІ» було надано інвентаризаційну справу домоволодіння за адресою АДРЕСА_9 , зі змісту якої вбачається, що первинні документи у вказаній інвентаризаційні справі були видані на ім`я ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_2 - починаючи з 11.04.1957 року. Проте приблизно з 1984 року в документах інвентаризаційної справи номер домоволодіння вказано як АДРЕСА_7 . При цьому рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про пере нумерацію будинку - відсутнє.

Враховуючи викладене судом встановлено, що будинок АДРЕСА_6 , що належав ОСОБА_2 , змінив свій номер на № 23, рішення на підтвердження такої пере нумерації не збереглось, в зв`язку з чим іншим шляхом, ніж звернення до суду, позивач не має можливості захистити свої спадкові права.

Частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 524, 525 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно положень ст. 529 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Ст. 548 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_2 . Вона прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, у спірному житловому будинку, після смерті батька продовжувала проживати в належному йому будинку, фактично володіла та управляла спадковим майном. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців першої черги немає; інші спадкоємці, окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертались, фактично в управління спадковим майном не вступали.

Згідно положень ст. 560 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити спадкові права на будинок через розбіжності в його нумерації, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на буд. АДРЕСА_1 з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Оскільки позивачем не заявлено вимог про розподіл судових витрат, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що сплачений нею судовий збір стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягає.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами - в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_9 ;

відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, Адміральська, 20.

Повний текст рішення складено 16.04.2025.

Суддя Г.А. Микульшина