КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

справа № 509/5018/24

провадження № 22-ц/824/755/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року, постановлене під головуванням судді Катющенко В.П., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25.05.2011 у розмірі 58 827,85 грн станом на 17.07.2023 та судовий збір в сумі 2 684 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до умов укладеного між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 договору від 25.05.2011 № б/н, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання, надано відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий картковий рахунок. Відповідач не повернула грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими платежами за умовами договору. Станом на 17.07.2023 відповідач має заборгованість в загальному розмірі 58 827,85 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 50 325,77 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8 502,08 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року у задоволенні позову Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олена Миколаївна звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надані суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Надані виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Порядок нарахування відсотків сторони погодили в тарифах, підписаних відповідачкою.

Наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог з стягнення заборгованості за процентами. Висновок суду про те, що анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можна вважати належним доказом, є помилковим, оскільки незважаючи на викладення анкети-заяви російською мовою, її зміст дає можливість зрозуміти викладені в ній умови.

Анкета - заява містить підпис відповідача, що засвідчує розуміння ним її змісту. Звертає увагу, що на момент укладення кредитного договору позивач не відносився ні до органів державної влади, ні до органів місцевого самоврядування. Будь-які заборони щодо укладення договору російською мовою на той момент були відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді такі істотні умови договору як ціну договору, розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині укладання з відповідачем договору про надання банківських послуг, позивач посилається на те, що такий договір укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Така анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг визначають умови кредитування, порядок надання кредитних карток, відкриття кредитного ліміту, зміни його розміру.

Із досліджених судом письмових доказів наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, судом встановлено, що на ім`я відповідача у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» відкритий рахунок з 25.11.2011, яким відповідач активно користувалася до 26.02.2023, в тому числі користуючись різними картками.

Згідно із довідкою АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачу у період часу з 25.05.2011 по 31.01.2019 було видано 4 різних видів карток Універсальна.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім нараховано відповідачу заборгованість по договору від 25.05.2011 № б/н, яка станом на 17.07.2023 становить 58 827,85 грн, та складається із: заборгованості за кредитом - 50 325,77 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8 502,08 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності із іншими доказами.

Із наданого до суду першої інстанції та Виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачка почала користуватись кредитними коштами за допомогою картки, розраховувалась в торгівельній мережі, сплачувала за послуги, частково сплачувала борг, проте у неї виникла прострочена заборгованість у зв`язку із неповною сплатою боргу.

Доказом користування кредитним коштами є Виписка по рахунку, в якій відображено всі операції із використанням кредитних коштів, зняття грошових коштів.

Відтак помилковим є висновок суду про те, що позивачем не надано до суду доказів підтвердження того, що відповідно до договору від 25.05.2011 року відповідачці було відкрито картковий рахунок, встановлено погоджений сторонами кредитний ліміт, видано кредитну картку та наявна заборгованість.

З урахуванням наведеного суд безпідставно відмовив у стягнення фактично отриманих кредитних коштів в розмірі 50 325,77 грн, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду щодо безпідставності стягнення коштів в частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи право вимоги до відповідача позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів були надані відповідачу для ознайомлення під час підписання договору, у разі якщо такий був укладений, що відповідач погодився з ними.

Вказаний документ (Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») не містить підпису клієнта - позичальника, і ніяких інших належних доказів на підтвердження того, що позичальник ознайомлений і погодився саме з такими умовами договору кредиту, позивач не надав. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про кредитодавця, основних умов кредитування та ін., вірно судом не прийнято до уваги, оскільки за умовами останнього така інформація зберігає чинність та є актуальної у період з 13.07.2021, а тому не може вважатися як погоджені умови кредитування у 2011 році.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді такі істотні умови договору як ціну договору (розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25.05.2011 року станом на 17.07.2023 року у розмірі 50 325,77 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 5 740 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді