Справа № 712/1392/25
Провадження № 2/712/1661/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

Головуючого судді Токової С.Є.

з участю секретаря судових засідань Білик О.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в м. Київ Заєць Інна Олександрівна, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття заборони відчудження на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в м. Київ Заєць Інна Олександрівна, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття заборони відчудження на нерухоме майно. Просить суд скасувати обтяження щодо квартири АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на нерухоме майно, яке міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 11615207, зареєстроване 16.09.2011 року приватним нотаріусом Плахою Т.І., та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 11615207. Скасувати обтяження щодо квартири АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на нерухоме майно, яке міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 12079710, зареєстроване 20.01.2012 року приватним нотаріусом Заєць І.О., та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 12079710.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 жовтня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася погасити у встановлений кредитним договором строк отриманий кредит в сумі 5000000,00 грн. на придбання нерухомості, а саме: квартир у будинку по АДРЕСА_2 , у тому числі і квартири АДРЕСА_3 , власником якої нині є позивач.

З метою забезпечення виконання кредитного договору між Промінвестбанком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір від 01 жовтня 2011 року, згідно якого було передано в іпотеку банку майнові права на квартири у будинку по АДРЕСА_2 , в тому числі на 3-х кімнатну квартиру будівничим номером АДРЕСА_4 , 1 під`їзд, за договором на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку по АДРЕСА_2 від 12 січня 2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Корпорація «Райагробуд».

Кредитні кошти ОСОБА_2 отримала в повному обсязі шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок, який належить ТОВ «Корпорація «Райагробуд», як розрахунок за придбані квартири. Свої грошові зобов`язання за договором на пайову участь від 12 січня 2006 р. ОСОБА_2 виконала належним чином, сплативши вартість квартири у повному обсязі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року у справі № 6-33508св11 в задоволенні позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору №51 на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку від лютого 2008 року недійсним, скасування рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради в частині надання дозволу на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_4 , скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють також в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задоволено частково, визнано недійсним іпотечний договір від 01 жовтня 2007р., укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як і поте ко держателем та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І., в частині передачі в іпотеку майнових прав на 3-х кімнатну квартиру будівничим АДРЕСА_5 .

Позови третіх осіб із самостійними вимогами, у тому числі й попереднього власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , задоволено, іпотечний договір від 01 жовтня 2007 р. визнано недійсним в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири будівничими номерами 1, 2, 6, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , 14,17,18, 21, 25д 26, розташовані в житловому будинку по АДРЕСА_2 .

Зобов`язано приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Плаху Т.І. зняти заборону відчуження вищевказаних квартир, майнових прав на них та виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою, зареєстрованої в реєстрі 01.10.2007 року щодо вищевказаних квартир, майнових прав на них та виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою, зареєстрвоаної в реєстрі 01.10.2007 щодо вищевказаних квартир та майнових прав на них.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 серпня 2011 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2011 року касаційну скаргу директора філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Черкаси» Ткаченка В.М. було відхилено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року залишено без змін.

16 вересня 2011 року, незважаючи на рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2011 року, залишеного без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 серпня 2011 року про визнання договору про іпотечний кредит від 01.10.2007 року № 02- 489/07 недійсним приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна на підставі заяви ПАТ «Промінвестбанк» № 412/08-01 зареєструвала тимчасову заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 11615207.

Окрім того, що договір про іпотечний кредит № 02-489/07 від 01.10.2007 року було скасовано в судовому порядку термін дії вищевказаної заборони діяв до 16.10.2011 року, проте запис до цього часу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не видалений.

20 січня 2012 року, не зважаючи на рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2011 року, залишеного без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 серпня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2011 року про визнання договору про іпотечний кредит від 01.10.2007 року № 02-489/07 недійсним приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу у м. Київ Заєць Інна Олександрівна на підставі заяви ПАТ «Промінвестбанк» зареєструвала тимчасову заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 12079710.

Вищевказаний запис про накладення заборони на нерухоме майно до цього часу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не видалений.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2012 року у справі № 2-628/12 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , КП «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації» про визнання договору дійсним та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири від 23 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 дійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 117,1 кв.м.

Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано у КП «Черкаське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» 25 травня 2012 року.

Отже, з 2012 року він є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач у позові зазначає, що у грудні 2024 року при зверненні до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. дізнався про те, що на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно від 16.09.2011 р., реєстраційний номер: 11615207 та від 20.01.2012 р., реєстраційний номер: 12079710.

Наявність вказаних обтяжень порушує його право, як власника квартири АДРЕСА_1 вільно розпоряджатися своїм майном, закріпленого Конституцією України та Законами України, а також його право на мирне володіння своїм майном, закріпленого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов відповідач ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 17.12.2012 між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор (Банк) передає (відступає), а Новий Кредитор (ТОВ «Кредитні Ініціативи») приймає Кредитний портфель та зобов`язується сплатити за нього Банку грошову винагороду (Ціну продажу) на умовах, визначених цим Договором.

За цим Договором, зокрема, було відступлено і належне Банку право вимоги до ОСОБА_2 за Договором про іпотечний кредит № 02- 489/07 від 01.10.2007р. У результаті відступлення права вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло усіх прав вимоги за вказаним Договором про іпотечний кредит № 02-489/07 від 01.10.2007р.

Таким чином, з дати укладення Договору уступки прав вимоги з 17.12.2012. Банк не є кредитором за Договором про іпотечний кредит, а також не є належним відповідачем по справі. Крім того, договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» не був визнаний недійсним чи нечинним ані повністю, ані частково, відповідним судовим рішенням чи іншим встановленим законом способом.

Також, відповідач звернув увагу суду на те, що у даному випадку Позивачем подано позовну заяву щодо предмета, який уже був предметом судового розгляду, за результатами якого було винесене відповідне рішення від 13.12.2012 у справі № 2- 2827/12. Це порушує процесуальні норми та є підставою для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження.

У відповіді на відзив Позивач зазначив, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяження у вигляді заборони щодо квартири Позивача АДРЕСА_1 зареєстроване саме на Відповідача Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» як іпотекодержателя. ТОВ «Кредитні ініціативи» не має жодних законних підстав вносити зміни до статусу іпотекодержателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Жодної невідповідності між фактичним і зареєстрованим іпотекодержателем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Верховний Суд у постанові від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 зробив висновок, що належним відповідачем за вимогою про скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна є саме банк, який є іпотекодержателем. Також безпідставним та необґрунтованим є твердження Відповідача про те, що Позивачем було подано нібито повторну позовну заяву, вимоги якої вже було вирішено в іншому спорі по суті, оскільки вказана заборона відчуження нерухомого майна стосувалася іншої квартири ніж тієї, власником якої є позивач. Крім того, відмінними є реєстраційні номери обтяження нерухомого майна, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, оскільки обтяження заборони на нерухоме майно, яку позивач просить скасувати за квартирою АДРЕСА_1 , зареєстровані під номерами 11615207 та 12079710.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, десятої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4 ч.2 ст.16 ЦК України).

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Встановлено, що 01 жовтня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася погасити у встановлений кредитним договором строк отриманий кредит в сумі 5000000,00 грн. на придбання нерухомості, а саме: квартир у будинку по АДРЕСА_2 , у тому числі і квартири АДРЕСА_3 , власником якої нині є позивач.

З метою забезпечення виконання кредитного договору між Промінвестбанком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір від 01 жовтня 2011 року, згідно якого було передано в іпотеку банку майнові права на квартири у будинку по АДРЕСА_2 , в тому числі на 3-х кімнатну квартиру будівничим номером АДРЕСА_4 , 1 під`їзд, за договором на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку по АДРЕСА_2 від 12 січня 2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Корпорація «Райагробуд».

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року у справі № 6-33508св11 в задоволенні позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору №51 на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку від лютого 2008 року недійсним, скасування рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради в частині надання дозволу на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_4 , скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють також в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задоволено частково, визнано недійсним іпотечний договір від 01 жовтня 2007р., укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як і поте ко держателем та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І., в частині передачі в іпотеку майнових прав на 3-х кімнатну квартиру будівничим АДРЕСА_5 .

Позови третіх осіб із самостійними вимогами, у тому числі й попереднього власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , задоволено, іпотечний договір від 01 жовтня 2007 р. визнано недійсним в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири будівничими номерами 1, 2, АДРЕСА_9 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , 14,17,18, 21, 25д 26, розташовані в житловому будинку по АДРЕСА_2 .

Зобов`язано приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Плаху Т.І. зняти заборону відчуження вищевказаних квартир, майнових прав на них та виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою, зареєстрованої в реєстрі 01.10.2007 року щодо вищевказаних квартир, майнових прав на них та виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою, зареєстрвоаної в реєстрі 01.10.2007 щодо вищевказаних квартир та майнових прав на них.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 серпня 2011 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2011 року касаційну скаргу директора філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Черкаси» Ткаченка В.М. було відхилено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року залишено без змін.

16 вересня 2011 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І., на підставі заяви ПАТ «Промінвестбанк» № 412/08-01 зареєстровано тимчасову заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 11615207.

Окрім того, що договір про іпотечний кредит № 02-489/07 від 01.10.2007 року було скасовано в судовому порядку термін дії вищевказаної заборони діяв до 16.10.2011 року, проте запис до цього часу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не видалений.

Також, 20 січня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу у м. Київ Заєць І.О., на підставі заяви ПАТ «Промінвестбанк», зареєстровано тимчасову заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 12079710.

Вищевказаний запис про накладення заборони на нерухоме майно до цього часу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не видалений.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2012 року у справі № 2-628/12 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , КП «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації» про визнання договору дійсним та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири від 23 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 дійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 117,1 кв.м.

Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано у КП «Черкаське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» 25 травня 2012 року.

Таким чином, з 2012 року ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 .

Так, згідно із ч.1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1-3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.І, 2 ст.321 ПК України).

Указані норми визначають непорушність права власності та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).

У справі «Маркс проти Бельгії» (Marckx v. Belgium), 1979, §§ 63-64, Суд заявив, що визнаючи, що кожна людина має право мирно володіти своїм майном, стаття 1 по суті гарантує право власності. Таке чітке враження справляють слова «майно» та «користування майном» (французькою мовою: biens, propriete, usage des biens); a travaux preparatoires, своєю чергою, недвозначно це підтверджують: автори постійно говорили про «право власності» або «право володіти майном», коли описували суть ряду проектів, які були попередниками нинішньої статті 1. Дійсно, право розпоряджатися своїм майном становить традиційний і фундаментальний аспект права власності.

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Як вказав ЄСПЛ у вказаному рішенні власник має право претендувати щонайменше на законні сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Заходи контролю держави за майном у формі обтяження в розумінні наведених положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції не повинні завдавати значної шкоди володільцю майна та мають здійснюватися з розумним співвідношенням і обґрунтованою пропорційністю. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 705/2556/21.

Відповідно до ст.391 ПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, (правова позиція Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16).

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК. відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391. 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (далі - «Закон № 1952-ІУ) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац 4 ч.5 ст.З Закону № 1952-ІУ»),

Тобто, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Положеннями ч.1 ст.1 Закону № 1952-ІУ встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.10 Закон у № 1952-ІУ державним реєстратором є нотаріус.

За правилами ч.І ст.З 1-2 Закону № 1952-ІУ державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.

Приписами ч.2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425- XII (далі - «Закон № 3425-ХІІ) передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

За змістом ст.34 Закону 3425-ХІІ накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Пунктом 9 ст.34 Закону 3425-ХІІ передбачена така нотаріальна дія як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягають державній реєстрації.

У відповідності до ст.74 Закону 3425-ХІІ нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із рішенням суду.

Згідно п.п.5.1. п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено, що підставою для зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом є рішення суду.

З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на нотаріуса, як державного реєстратора, покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 82614016/16, від 11.02.2019 року у справі №2а-204/1).

Для припинення обтяження за рішенням суду позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що для такого припинення є встановлені законом підстави. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 164/1772/19.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2011 року у справі № 6-33508св11 залишеного без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 серпня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2011 року (копія ухвали касаційної інстанції додається до позовної заяви) про визнання недійсним іпотечного договору в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири, розташовані в житловому будинку по АДРЕСА_2 , у тому числі й квартири позивача АДРЕСА_3 , було скасовано підставу проведення нотаріусами державної реєстрації вказаних заборон відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.26 Закону № 1952-1V (у редакції, чинної на момент виникнення спірних правовідносин) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (підпункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13).

Абзацами другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-1V у чинній редакції передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

За загальним правилом, у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав чи їх обтяжень, державний реєстратор повинен керуватися нормами Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення (див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 127 постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Таким чином, зважаючи на те, що договір про іпотечний кредит № 02-489/07, на підставі якого нотаріусами було здійснено державну реєстрацію обтяжень у вигляді заборон на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , державна реєстрація такого права власності підлягає скасуванню в силу вимог Закону.

Вказані обтяження у вигляді заборон на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності порушує його право на розпорядження вказаним нерухомим майном, а тому таке право підлягає захисту шляхом скасування обтяжень у вигляді заборони відчуження вказаного нерухомого майна, та виключення записів про ці обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що відповідає ч.2 ст.16 ЦК України.

Стосовно твердження Відповідача про те, що 17.12.2012 між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, зокрема, було відступлено і належне Банку право вимоги до ОСОБА_2 за Договором про іпотечний кредит № 02-489/07 від 01.10.2007, а тому ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло усіх прав вимоги за вказаним Договором про іпотечний кредит № 02-489/07 від 01.10.2007р. та відповідно ПАТ «Промінвестбанк» не є належним відповіачем у даній справі слід зазначити, що до нового кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» на момент підписання не могло перейти право вимоги до ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит № 02-489/07 в частині майнових прав на квартири будівничими номерами 1, 2, 6, 9, 10, 13, 14, 17, 18, 21, 25, 26, розташовані в житловому будинку по АДРЕСА_2 , оскільки зазначений іпотечний договір в частині передачі в іпотеку майнових прав на ці квартири на момент такого підписання вже було визнано недійсним рішенням суду.

У відповідності до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 947/23885/19.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяження у вигляді заборони щодо квартири Позивача АДРЕСА_10 зареєстроване саме на Відповідача Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» як іпотекодержателя.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання Відповідача на ту обставину, що Позивачем подано позовну заяву щодо предмета, який уже був предметом судового розгляду, за результатами якого було винесене відповідне рішення від 13.12.2012 у справі № 2- 2827/12, оскільки у справі № 2-2827/12 рішенням Соснівського районного суду від 13.12.2012 року було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу в м. Київ Заєць Інну Олександрівну приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Плаху Тамару Іванівну зняти заборону відчуження квартири, майнових прав на квартиру № 12079643 від 20.12.2012 р. та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна запис про обтяження заборони на нерухоме майно, зареєстрованого в реєстрі за № 12079643 від 20.12.2012. Проте вказана заборона відчуження нерухомого майна стосувалася іншої квартири ніж тієї, власником якої є позивач. Крім того, відмінними є реєстраційні номери обтяження нерухомого майна, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, оскільки обтяження заборони на нерухоме майно, яку позивач просить скасувати за квартирою АДРЕСА_10 , зареєстровані під номерами 11615207 та 12079710.

З огляду на викладене, оскільки наявність обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на нерухоме майно, яке міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 11615207, зареєстроване 16.09.2011 року та за реєстраційним номером обтяження № 12079710, зареєстроване 20.01.2012 року порушує право Позивача, як власника вільно розпоряджатися своїм майном, закріпленого Конституцією України та Законами України, а також його право на мирне володіння своїм майном, закріпленого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позов підлягає до задоволення.

На підтсаві викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, вимогами ст.ст 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Скасувати обтяження щодо квартири АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на нерухоме майно, яке міститься у Єдиному реєстрі заборон відчудження об"єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 11615207, зареєстроване 16.09.2011 року приватним нотаріусом Плахою Т.І., та виключити з Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 11615207.

Скасувати обтяження щодо квартири АДРЕСА_1 у вигляді заборони на нерухоме майно, яке міститься в Єдиному реєстрі заборон відчудження об"єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 12079710, зареєстроване 20.01.2012 року приватним нотаріусом Заєць І.О. та виключити з Єдиного реєстру заборон віджчудження об"єктів нерухомого майна запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 12079710.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрісудовихрішень http://reyestr.court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ: