Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/3344/25

Номер провадження: 2/511/625/25

"16" квітня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І. В. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація, держави Україна про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Хмельницького міськрайонного суду за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій він просить: стягнути з держави Російська Федерація моральну і матеріальну шкоду у розмірі 15000000 гривень; стягнути з держави Україна 1 гривню моральної шкоди, завданої порушенням його права на мир, та 1 гривню моральної шкоди за порушення його права на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків.

При відкритті провадження у справі суд перевіряє дотримання позивачем вимог, передбачених статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивачем до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Підставою звільнення від сплати судового збору позивачем зазначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Проте, позивачем не зазначено та не надано доказів того, що в умовах збройної агресії Російської Федерації органи держави Україна та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, ухвалювали незаконні рішення, в інший спосіб незаконно діяли, внаслідок чого це призвело до негативних наслідків у виді моральний страждань позивача, зокрема не вказано хто, коли та які незаконні рішення приймав, та які наслідки вони мали для позивача.

Так, серед способів захисту порушених прав та інтересів у п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлене визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, аналіз норм матеріального та процесуального права у їх сукупності свідчить про те, що підставою звільнення від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, заподіяними особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є наявність судового рішення, яке набрало законної сили, та якими встановлені такі факти.

З цього слідує, що позивач у своїй позовній заяві повинен довести у передбаченому законом порядку незаконність рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади під час збройної агресії Російської Федерації та негативні наслідки, які вони мали для позивача.

За таких обставин, положення п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не можуть застосовуватись до правовідносин, що є предметом розгляду та за подання позову в цій частині позивач не звільняється від сплати судового збору.

Водночас, окремо позивачем також зазначено підставу для звільнення від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Суд звертає увагу на те, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У цьому випадку вказана норма не може бути застосована до правовідносин, які є предметом розгляду в цивільній справі, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами не охоплюються сферою дії цього закону, позивач та відповідачі у справі не є споживачем та виробником (продавцем) товарів, робіт, послуг.

За таких обставин, положення п. 11 ч. 2 ст. 3, п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають до застосування у цій справі.

Інших обставин, які б давали підстави для звільнення позивача від сплати судового збору не зазначено, тому, заявлені вимоги підлягають оплаті судовим збором на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, слід зауважити, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (постанова Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 761/11472/15-ц).

Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3028 грн.

Відтак, з урахуванням ставок судового збору чинними у 2025 році за подання позовної заяви, розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу становить 1211,20 грн (за заявлену вимогу про відшкодування 2 грн моральної шкоди із держави Україна).

В силу приписів ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких обставин, оскільки позовна заява подана до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд», при зверненні до суду з даним позовом позивач має сплатити судовий збір у розмірі 968, 96 грн. за наступними реквізитами:

отримувач коштів: ГУК в Од.обл./м.Роздільна/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526;

банк отримувача: Казначейство України;

рахунок отримувача: UA0015710;

код класифікації доходів бюджету: 22030101, та надати відповідний документ суду (оригінал) або зазначити підстави звільнення від сплати судового збору.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно з яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій.

Як вбачається з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Питання щодо застосування положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» розглядалось Великою Палатою Верховного Суду в справі № 9901/311/19, за результатами розгляду якої 09 жовтня 2019 року було прийнято постанову.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 зазначено, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд дійшов висновку, що вказаний позов не зачіпає порядку та обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту учасника бойових дій (прирівняної до нього особи).

Відповідно до розділу 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Суд звертає увагу, що відповідно доп. 2 ч. 1 ст.177ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

З огляду на викладене, позивачу необхідно надати відомості щодо направлення заяви з додатками на адресу відповідачів у відповідності до вимог цивільного процесуального закону.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009р. у позовній заяві повинні не лише повинні міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, на виконання вказаних приписів, позивачу також необхідно зазначити по тексту позову в чому конкретно проявились моральні та матеріальні збитки, які на думку позивача, спричинено йому відповідачами, та обґрунтувати їх розмір (суму), а також уточнити зміст вимог, в частині розмежування моральної та матеріальної шкоди (уточнити суму моральних та матеріальних збитків, які підлягають стягненню).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на зазначене, позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація, держави Україна про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, необхідно залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути вищевказані недоліки протягом десяти днів.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація, держави Україна про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, залишити без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:І. В. Бобровська