КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/14415/24

номер провадження: 22-ц/824/7182/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фляшовського Вадима Анатолійовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року у складі судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до кооперативу по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до кооперативу по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» (далі - КБЕІГ «Кіровець», кооператив) про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Указував, що за життя спадкодавець був членом КБЕІГ «Кіровець». Також за життя батько позивача вніс вступні та пайові внески у кооператив та користувався гаражами (гаражними боксами) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Будучи спадкоємцем внесків батька до кооперативу, позивач 10 жовтня 2023 року подав заяву на ім`я голови правління кооперативу, в якій просив прийняти його у члени кооперативу та переоформити на нього гаражні бокси померлого батька. Однак станом на дату подання позовної заяви вказана вище заява позивача не була розглянута відповідачем, будь-якої відповіді про результати розгляду заяви позивачу надано не було.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача розглянути його заяву від 10 жовтня 2023 року про прийняття його в члени КБЕІГ «Кіровець», як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Фляшовський В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, відповідач у заяві від 28 листопада 2024 року визнав, що батько позивача за життя вніс пайові та вступні внески до кооперативу за гаражі № НОМЕР_1 та НОМЕР_5. Враховуючи, що право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується, то позивач є спадкоємцем визнаних відповідачем внесків спадкодавця у загальну частку в майні кооперативу.

Вважає, що суд першої інстанції помилково не врахував факт визнання відповідачем наявності вступних та пайових внесків, а також не надав правової оцінки тому, що спір не стосується права власності на гаражі, а стосується спадкування вказаних внесків та першочергового права на членство в кооперативі.

Зазначає, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі у відповідача було витребувано, зокрема копію рішення кооперативу про прийняття ОСОБА_2 в члени кооперативу; копію реєстру (списку) членів кооперативу; інформацію про форму та розмір пайового внеску померлого члена кооперативу та копії документів, що підтверджують сплату пайових, вступних, членських внесків в кооператив. В подальшому вказана ухвала відповідачем виконана не була, а суд першої інстанції в свою чергу не сприяв виконанню ухвали про витребування доказів та не застосував до відповідача передбачені процесуальним законом заходи процесуального примусу.

Відповідач КБЕІГ «Кіровець» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу належності вказаних гаражів його померлому батькові. Також позивачем не надано доказів кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті його батька, який був членом кооперативу. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру успадкованої позивачем частки у майні його померлого батька. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №786, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

10 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав заяву на ім`я голови правління кооперативу, в якій просив прийняти його у члени кооперативу та переоформити на нього гаражні бокси померлого батька ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів того, що за життя його батько ОСОБА_2 вніс вступні та пайові внески у КБЕІГ«Кіровець» та набув у власність, користувався гаражами (гаражними боксами) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , а тому не встановлено, що за життя ОСОБА_2 набув право власності на вказане нерухоме майно.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1. ст. 82 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2024 року голова правління КБЕІГ «Кіровець» подав до суду письмову заяву за вх.№ 79018 від 28 листопада 2024 року, в якій відповідач повідомив, що гаражний бокс № НОМЕР_1 був переданий від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 у 2003 році. Розмір сплачених пайових внесків складає 60 грн 00 коп., розмір вступних внесків 30 грн 00 коп. Гаражний бокс НОМЕР_5 ОСОБА_2 був побудований самовільно. Розмір пайового внеску за гаражний бокс № НОМЕР_1 складає 60 грн 00 коп. та розмір вступного внеску 30 грн 00 коп. сплачено одноразово ОСОБА_2 . Розмір пайового внеску за гаражний бокс № НОМЕР_2 складає 60 грн 00 коп. та розмір вступного внеску 30 грн 00 коп. сплачено одноразово ОСОБА_2 . Квитанція знаходиться у ОСОБА_2 Гаражний бокс № НОМЕР_1 був побудований у 1998 році, а гаражний бокс № НОМЕР_2 за ОСОБА_2 не числиться (а.с.62-63).

Отже, обставини того, що за життя батько позивача - ОСОБА_2 вніс вступні та пайові внески у КБЕІГ «Кіровець» за гаражні бокси № НОМЕР_1 та НОМЕР_5 були визнані відповідачем, а тому в силу положеньч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, колегія судів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних доказів того, що за життя батько позивача - ОСОБА_2 вніс вступні та пайові внески у КБЕІГ «Кіровець» не ґрунтується на матеріалах справи.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно зі ст.1261 ЦК України (перша черга спадкоємців) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі №759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Положення ч.ч. 1-4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оскільки ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З матеріалів справи вбачається, що як на підставу того, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого батька - ОСОБА_2 , позивач надав суду Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, згідно з яким 29 вересня 2023 року П`ятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №71322844 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Проте вказаний Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрісам по собі не є достатнім доказом, що позивач ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину як єдиний спадкоємець.

Також позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що він є єдиними спадкоємцем у порядку спадкування за заповітом та відсутні особи, які мають право на спадкування обов`язкової частки.

Водночас у відзиві на позов відповідач КБЕІГ «Кіровець» зазначало, що спадкоємцями померлого ОСОБА_2 є: позивач ОСОБА_1 та його рідна сестра (дочка спадкодавця) - ОСОБА_1 , а тому останнім слід визначитися хто із них має намір успадкувати спірні гаражні бокси та як ці гаражні бокси будуть розділені між ними, а потім звертатися до КБЕІГ «Кіровець» із відповідними заявами про членство в кооперативі.

Також КБЕІГ «Кіровець» зазначало, що наразі у Святошинському районному суді міста Києва перебуває цивільна справа № 759/12131/24 (провадження № 2/759/482/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , законний представник якого є ОСОБА_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення від права на спадкування. На підтвердження цих обставин відповідач надав копію знеособленоїухвали Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року про відкриття провадження у цивільній справі №759/12131/24 (а.с.37).

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Відповідно до ст. 3 Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про доступ до судових рішень», у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені такі відомості: 1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; 2) реєстраційні номери транспортних засобів; 3) номери банківських рахунків, номери платіжних карток; 4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні; 5) інші відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями.

Апеляційний суд, реалізуючи функціонал повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, встановив, що у провадженні Святошинського районному суді міста Києва перебувала цивільна справа № 759/12131/24 (провадження № 2/759/482/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , законний представник якого ОСОБА_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення від права на спадкування.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року у справі №759/12131/24 у задоволенні вказаного вище позову ОСОБА_1 відмовлено. Вказане рішення суду станом на 01 квітня 2025 року не набрало законної сили.

Отже, з урахуванням вказаних вище положень ЦК України щодо спадкування, а також приймаючи до уваги практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 має бути співвідповідачем у даній справі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст.48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч.1 та 2 ст.11 ЦПК України 2004 року). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 ч.2 ст.119 ЦПК України 2004 року). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч.2 ст.30 ЦПК України 2004 року). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України 2004 року).

Аналогічні положення передбачені і у чинному ЦПК України.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Як зазначалося вище, у даній справі існують обставини, що зумовлюють обов`язкову участь ОСОБА_1 , як співвідповідача у даній справі, а тому колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до КБЕІГ «Кіровець» про зобов`язання вчинити дії не можуть бути розглянуті і вирішені судом по суті спору, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Такого ж правового висновку щодо можливості вирішення справи по суті позовних вимог лише за наявності належного складу відповідачів дійшов Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20).

Разом з тим, у суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду справи відсутня можливість залучити до участі у справі співвідповідачів, оскільки по суті справа вирішується судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності і обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення в межах, встановлених ст.367 ЦПК України.

Отже, враховуючи, що у даній справі наявні обставини обов`язкової участі ОСОБА_1 як співвідповідача, яку не залучено до участі у справі, то колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були наявні підстави для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 через неналежний суб`єктний склад, а не за наслідками розгляду спору по суті.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Тому апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Фляшовського В.А. підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фляшовського Вадима Анатолійовича - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 рокув мотивувальній частині змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, в іншій частині це рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді: