РІШЕННЯ

іменем України

07 квітня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач 1 - ОСОБА_3 ,

відповідач 2 - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області,

представники відповідача 2 - Заможська К. В., Маковецька К. О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

16.09.2024 адвокат Браславська О. А. в інтересах ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подала позовну заяву до ОСОБА_3 , а 21.11.2024, 26.12.2024 подала уточнені позовні заяви, та просила вважати заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 , Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, наступними:

1. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на час його смерті;

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 28.04.1984 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , і змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 ".

Крім неї батьки позивача мали спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 .

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На день смерті ОСОБА_5 був розлучений з дружиною ОСОБА_6 .

Мати позивача ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На день смерті мати позивача проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з матір`ю проживала позивач без реєстрації та син (рідний брат позивача) ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю і братом, спочатку здійснювала догляд за матір`ю.

На випадок своєї смерті мати позивача заповіту не залишила, отже має місце спадкування за законом. Ніхто із спадкоємців ОСОБА_6 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 був зареєстрований разом з матір`ю та проживав з нею, він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті матері, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_6 рідний брат позивача ОСОБА_4 помер.

На час своєї смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним фактично проживала позивач ОСОБА_1 , яка після смерті матері здійснювала за ним догляд по день його смерті. ОСОБА_4 ніколи не був одружений, дітей не мав. Єдиною його спадкоємицею, яка фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті брата на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є його рідна сестра ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів спадкової справи № 82/2024, яка заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Кожушною Л. М., окрім позивачки, в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ніхто не звертався.

07.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 .

15.05.2024 приватний нотаріус Кожушна Л. М. видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час його смерті, не подала заяву в установлений строк про прийняття спадщини, а також відсутні документи на підтвердження права власності на спадкове майно.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.09.2024 прийнято первісну позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.10.2024.

22.10.2024 за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 відкладено підготовче засідання.

21.11.2024 представник позивача ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, з клопотанням про витребування доказів.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.12.2024 прийнято до провадження уточнену позовну заяву, витребувано: від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. копію матеріалів спадкової справи № 82/2024 (номер у Спадковому реєстрі 724027953), відкритої після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ; від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа, чи звертався будь-хто до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом або за заповітом після померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з відповідними витягами зі спадкового реєстру, а підготовче засідання відкладено на 26.12.2024.

12.12.2024 від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 82/2024, та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (а. с. 86-99).

13.12.2024 від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла інформація зі Спадкового реєстру (а. с. 100-102).

26.12.2024 представник позивача ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, в якій додала другого відповідача по справі Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.12.2024 прийнято до провадження уточнену позовну заяву, відкладено підготовче засідання до 07.02.2025.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13:00 год 07.02.2025.

07.02.2025 у зв`язку з неявкою учасників справи судовий розгляд відкладено до 07.04.2025.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач 1 ОСОБА_3 під час судового розгляду визнала позовні вимоги, та підтвердила обставини, викладені в позові.

Представник відповідача 2 ОСОБА_11 подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами.

Вислухавши позивача, відповідача, допитавши свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 , до складу якої входить право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Для вирішення цього спору позивачеві необхідно встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 станом на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже, вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення у позовному провадженні має бути взаємопов`язаною з вимогою про право цивільне для їх вирішення в одній справі.

Встановлення юридичного факту в позовному провадженні без вирішення спору по суті, є неможливим.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №464/1107/21.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а. с. 11-15, 95, 96).

Даними довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 23.09.2024 № 2102 підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 40).

Даними копій паспорта громадянина України НОМЕР_1 , свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 10.08.2010, підтверджується, що позивач ОСОБА_14 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 11-15, 17, 18, 32, 93 зворот, 9-96).

Даними копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 26.04.2023, підтверджується відповідач ОСОБА_15 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с.22, 23, 26).

Даними копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 31, 93).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Лиман Зміївського району Харківської області (а. с. 27).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Камплиця Зміївського району Харківської області (а. с. 28, 92).

З довідки Задонецької сільської ради № 127 від 10.03.2015 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно сумісно проживала, вела спільне господарство та здійснювала догляд до дня смерті за хворою матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 в АДРЕСА_2 (а. с. 24).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_7 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Камплиця Зміївського району Харківської області (а. с. 33, 89 зворот).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 16.05.2024 депутатом Зміївської міської ради Вороньком О. М., у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який рахується за ОСОБА_6 , на той час ніхто не був прописаний (не зареєстрований). За свідченнями депутата Зміївської міської ради ОСОБА_16 , сусідів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та фактично проживала без реєстрації його сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка здійснювала догляд за своїм братом ОСОБА_4 з січня 2021 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 20).

Згідно довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 953 від 08.05.2024, разом з померлим ОСОБА_4 на день його смерті, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , ніхто, крім нього, не був зареєстрований за вказаною адресою (а. с. 25, 97).

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. зареєстровано спадкову справу № 82/2024 за заявою ОСОБА_1 (а. с. 21, 89).

Приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 15.05.2024 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 та відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на вказане майно (а. с. 29, 30).

Відповідно до довідки директора КП "Зміївське БТІЗМА" № 1400 від 08.05.2024, згідно архівних матеріалів реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012, не проводилась (а. с. 99).

Згідно архівної довідки № 01-14/3449 від 12.11.2024, виданої Зміївською міською радою Чугуївського району Харківської області, в Погосподарській книзі № 6 Задонецької сільської ради на 2011-2015 роки село Камплиця в обліковій картці об`єкта погосподарського обліку № 042501 за адресою: АДРЕСА_2 , головою домогосподарства з реєстрацією місця проживання на території ради значиться ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . На день смерті ОСОБА_6 в розділі "Житловий будинок в приватній власності, користуванні громадян" за вказаною вище адресою станом на 01 січня 2011 року значиться житловий будинок, 1955 року побудови, загальною площею 60 м кв, в тому числі, житлова площа 48 м кв. Власником будинку вказана ОСОБА_6 .

В Погосподарській книзі Задонецької сільської ради на 1991-1995 роки, село Камплиця в особовому рахунку № НОМЕР_8 за адресою: с. Камплиця, першим членом домогосподарства записана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . В розділі "Житловий будинок в приватній власності, користуванні громадян" значиться будинок загальною площею 52 м кв, у тому числі жила площа 40 кв.м.

В Погосподарській книзі основних виробничих показників господарств, робочих, службовців та колгоспників Гайдарської (назва змінена на "Задонецької") сільської ради на 1955-1957 роки, том 10, в особовому рахунку № НОМЕР_9 за адресою: с. Камплиця Гайдарської сільської ради, головою сім`ї вказана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . В розділі "Будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства" значиться жилий будинок 1938 року забудови та сарай, 1954 року забудови (а. с. 66).

Згідно довідки ФО-П ОСОБА_19 за вих. № 23/10/2024 середня ціна продажу житлового будинку літ. А загальною площею 54,6 м кв з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 221 000 грн 00 коп., без ПДВ (а. с. 67).

З технічного паспорту на житловий будинок, який виготовлено 24.05.2024 ТОВ "Всеукраїнське підприємство БТІ, архітектури та землевпорядкування" на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що до складу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , входить: житловий будинок літ. А-1, веранда - літ. а, в, ганок - літ. а1, сарай - літ. Б, Г, літня кухня - літ. В, погріб - літ. г, огорожа № 1 (а. с. 71-75).

Згідно інформації завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 1295/01-16 від 13.12.2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 з заявами про прийняття або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 100).

Згідно довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 954 від 08.05.2024 разом з померлою ОСОБА_6 на день її смерті, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , був зареєстрований ОСОБА_4 (а. с. 98).

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 під час допиту показали, що дійсно ОСОБА_1 з 2014 року проживала в с. Камплиця разом з матір`ю та братом і здійснювала за ними догляд.

На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві, пояснень наданих під час судового розгляду, показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під час судового розгляду, які оцінені в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , станом на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за законом, позивач мала підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження.

Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом вона не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Водночас, суд зазначає, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , а цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, дають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивачем надано докази того, що її померлий брат ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 та прийняв після матері спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проте не встиг оформити свої спадкові права.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 надано докази, якими підтверджується, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на момент смерті.

Разом з тим, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки їй належить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті.

За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про його задоволення.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 .

Відповідач 1 - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 .

Відповідач 2 - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Адміністративна, 9, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Повне рішення складене 17.04.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко