ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,

ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ходюш Артема Михайловича на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Ходюш Артем Михайлович подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року витребувано з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 202/10508/24.

15 квітня 2025 року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавались.

Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана та підписана представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ходюш Артемом Михайловичем.

На підтвердження повноважень на підписання апеляційної скарги адвокатом надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1333445 від 22 листопада 2024 року на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги № 179/ЦК від 12 листопада 2024 року у Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська.

Право на судовий захист є конституційним правом кожної людини і громадянина, гарантованим статтею 55 Конституції України.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка сформульована у рішенні від 25 грудня 1997 року № 9-зп, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші утиски прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Враховуючи наведене, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином, тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Отже, адвокат Ходюш Артем Михайлович, звернувшись до суду з апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 , зобов`язаний надати суду документ, що посвідчує його повноваження, як представника у суді апеляційної інстанції, якщо такий раніше не надавався.

Встановлено, що до апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ходюш Артем Михайлович, не додано доказів на підтвердження повноважень представника, визначених частиною четвертою статті 62 ЦПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що повноваження адвоката Ходюш Артема Михайловича на представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 у Дніпровському апеляційному суді належним чином не підтверджено.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що до апеляційної скарги не додано належним чином оформлених документів, які б підтверджували волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на надання повноважень адвокату Ходюш Артему Михайловичу щодо її представництва у Дніпровському апеляційному суді та права підпису процесуальних документів, які подаються до суду, та які могли б надати можливість суду перевірити обсяг наданих повноважень, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню, як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з апеляційною скаргою до апеляційного суду, у тому порядку, який встановлений законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 357 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ходюш Артема Михайловича на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров