Єдиний унікальний номер 334/8484/24
Провадження № 2/317/297/2025

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
секретаря судового засідання Сидоренка І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Нетішинської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Нетішинської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2024 дану цивільну справу передано за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 головуючим по справі визначено суддю Запорізького районного суду Запорізької області Сакояна Д.І.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
У позові позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов вмотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України позивач разом з сином проживали за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час м. Енергодар є тимчасово окупованою РФ територією України, у зв`язку з чим позивач з сином евакуювались з міста. З 22.09.2022 вони були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Наразі вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Наскільки відомо позивачу, відповідачка ОСОБА_2 продовжує проживати на тимчасово окупованій території України у с. Велика Білозерка. ОСОБА_2 взагалі не цікавиться сином, не бере участі у його вихованні та забезпеченні, хоча позивач ніколи не створював будь яких перешкод для спілкування матері з сином.
Матір перестала піклуватись про сина ще з раннього віку дитини (з 3 місяців), оскільки йшла з дому і не поверталась по кілька днів. Коли ОСОБА_3 було 6 місяців ОСОБА_2 повністю залишила його під опікою позивача і перестала цікавитись життям сина. Позивач на той час працював і для повноцінного догляду за дитиною користувався послугами няні, допомагали його рідні. Перед початком війни він звертався у службу у справах дітей в м. Енергодарі з приводу невиконання матір`ю своїх обов`язків.
Крім того, ОСОБА_2 отримувала соціальну допомогу на дитину до трьох років та одноразову допомогу при народженні дитини, але ці кошти використовувала на власні потреби. ОСОБА_2 жила власними інтересами, влаштовувала особисте життя і долею дитини не переймалась.
Після евакуації з м. Енергодар позивач втратив зв`язок з відповідачкою, проте вона постійно присутня в соціальних мережах і викладає відео як вона отримала російське громадянство або святкує день перемоги 9 травня, слухає російську музику, підтримує президента РФ та схвалює війну. Дитину вона не шукає і не цікавиться його життям ні через позивача, ні через спільних знайомих чи родичів.
Таким чином, з малолітнього віку ОСОБА_3 матір взагалі не цікавилась дитиною, не брала участі у вихованні, не піклувалась про його життя та здоров`я, не утримувала матеріально. ОСОБА_2 не телефонує сину, не вітає його з днем народження та святами, не дарує подарунків чи солодощів, не згадує про його існування, а живе лише власними інтересами.
У судовому порядку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 та визначено місце проживання дитини разом з батьком.
Відверте ігнорування ОСОБА_2 своїх материнських обов`язків, свідоме та умисне ухилення від їх виконання змушує позивача звернутися до суду із даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 21.02.2025 позов підтримав, просив суд його задовольнити. Пояснив, що він не створював умов, які б заважали відповідачці спілкуватись з дитиною. З ОСОБА_2 вони у шлюбі не перебували. На час народження дитини вони проживали разом. Позивачу не відомо чому матір перестала опікуватись дитиною, вона просто зібрала речі та пішла. Причини вона не пояснила. Матір позивача намагалась повернути її, але їй це не вдалося. З ним відповідачка спілкування уникала. Наміру забрати дитину у неї не було. Відповідачка покинула сина у тримісячному віці, з того часу вона бачила його декілька разів. Востаннє позивач бачив відповідачку у 2019 році. Позивачу невідомо, щоб після 2019 року матір бачила дитину. У 2024 році судом стягнуті аліменти з відповідачки, раніше позивач з цього приводу до суду не звертався, оскільки не було потреби. Дитину з тримісячного віку виховує позивач. Коли була жива матір позивача, вона йому допомагала. Дитина відвідувала ясла, зараз відвідує садочок. Позивач не має наміру перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю. Наразі позивач винаймає житло у м. Нетішин, дитина усім забезпечена. Ще у м. Енергодарі позивач звертався в органи опіки та піклування з приводу невиконання матір`ю батьківських обов`язків, але результатів не було. У відповідачки є дитина від попереднього шлюбу, яка проживала з ними. Цю дитину вона забрала коли пішла. Позивач працює майстром будівельно-монтажних робіт. Аліменти на утримання сина відповідачка не сплачує.
Представник позивача, адвокат Оліферук Ж.А., у судовому засіданні 21.02.2025 позов підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду позивач та його представник у судове засідання 15.04.2025 не з`явились. У заяві від 11.04.2025 представник позивача, адвокат Оліферук Ж.А., просила судове засідання проводити за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення вони не заперечують.
Допитаний у судовому засіданні 19.03.2025 свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_1 був колись його начальником. ОСОБА_1 самостійно виховує дитину десь з 3-4 місячного віку. Свідок зазначив, що коли зустрічав ОСОБА_2 у місті Енергодар, то він запитував у неї чому так, на що вона відповідала: «Це моє життя, мене так влаштовує». Позивач та відповідачка не перебували у шлюбі. Свідок був у них вдома, він заходив по роботі та в гості після народження сина. Жодного разу ОСОБА_2 він там не бачив. По місту з візочком бачив тільки ОСОБА_1 . У ОСОБА_2 ще є донька, вона про це розповідала. Вже в окупації ОСОБА_2 працювала в магазині. Коли свідок її зустрічав, то вона була нетвереза. На теперішній час дитина мешкає з батьком, ходить у садочок. Зі сторонами по справі свідок був знайомий ще до народження дитини, десь з 2010 року. Дитині вже п`ятий рік. Свідок ходив в гості до ОСОБА_1 в м. Енергодар. У вересні 2022 року ОСОБА_1 покинув тимчасово окуповану територію. Свідок виїхав з тимчасово окупованої території трохи пізніше. ОСОБА_1 спочатку переїхав у м. Південноукраїнськ, вони разом там працювали, а потім переїхали в м. Нетішин. В м. Нетішин вони також спочатку працювали разом, а потім окремо. З ОСОБА_1 вони товаришують. У м. Південноукраїнськ дитина жила з ОСОБА_1 , він винаймав няню. ОСОБА_2 залишилась у м. Енергодар. Коли ОСОБА_2 була вагітна, свідок бачив її разом з ОСОБА_1 . З часу народження дитини ОСОБА_2 не приймала участі в утриманні дитини. Позивач належним чином виконує батьківські обов`язки, дитина усім забезпечена. Про матір дитина не згадує.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Виконавчого комітету Нетішинської міської ради до суду не з`явився.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подала.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Вислухавши доводи позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31.05.2019 Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 6).
Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даної справи, що починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» № 75 від 25.04.2022, Енергодарська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022, який є чинним станом на час ухвалення цього рішення, Енергодарська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області віднесена до тимчасово окупованої державою-агресором Російською Федерацією територій України з 04.03.2022 територію.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.01.2024 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28-31).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.05.2024 місце проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено з батьком ОСОБА_1 (а.с. 24-27).

За приписами ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 05.07.2024 орган опіки та піклування висловив позицію про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Як встановлено судом під час розгляду, відповідачка жодної участі в утриманні та вихованні дитини не бере, жодних батьківських обов`язків не виконує і намірів не виявляє.

Актом обстеження умов проживання від 20.06.2023 зафіксовано обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . За змістом даного акту умови проживання добрі. У помешканні наявні необхідні меблі, м`який інвентар, побутова техніка.Для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови: дитина має окреме спальне місце, куточок для розвитку. Наявний сезонний одяг та взуття. За вказаною адресою проживають: батько ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 (а.с. 14).

Актом обстеження умов проживання від 17.10.2023 зафіксовано обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . За змістом даного акту умови проживання добрі. У помешканні наявні необхідні меблі, м`який інвентар, побутова техніка. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови: дитина має окреме спальне місце, куточок для розвитку. Наявний сезонний одяг та взуття. За вказаною адресою проживають: батько ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 (а.с. 15).

Актом обстеження умов проживання від 26.06.2024 зафіксовано обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . За змістом даного акту умови проживання добрі. У помешканні чисто, прибрано, наявні необхідні меблі, побутова техніка. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови: облаштована окрема кімната з місцями для сну, відпочинку, наявні сезонний одяг і взуття. За вказаною адресою проживають: батько ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 (а.с. 16).

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданою 24.10.2023 Закладом дошкільної освіти № 2 «Казка» Нетішинської міської ради, ОСОБА_3 відвідує середню групу закладу дошкільної освіти № 2 «Казка» Нетішинської міської ради з вересня 2023 року. Хлопчик привітний, ввічливий, життєрадісний. Відвідує заклад систематично. ОСОБА_5 завжди має частий одяг та взуття, приходить охайним та чистим. У нього гарно сформовані культурно-гігієнічні навички, навички елементарних побутових дій та навички самообслуговування. Дитина охоче спілкується з однолітками та вихователями. Із задоволенням іде на контакт, відповідає на запитання, підтримує бесіди та розмови. ОСОБА_5 активний під час ігор з однолітками, легко знаходить друзів-однолітків. Охоче співає та танцює на заняттях з музичного виховання. Приводить до закладу та забирає дитину батько. Батько завжди цікавиться справами та настроєм дитини (а.с. 18).

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданою 10.06.2024 Закладом дошкільної освіти № 2 «Казка» Нетішинської міської ради, ОСОБА_3 відвідує середню групу закладу дошкільної освіти № 2 «Казка» Нетішинської міської ради з вересня 2023 року. Хлопчик привітний, ввічливий, життєрадісний. Відвідує заклад систематично. ОСОБА_5 завжди має частий одяг та взуття, приходить охайним та чистим. У нього гарно сформовані культурно-гігієнічні навички, навички елементарних побутових дій та навички самообслуговування. Дитина охоче спілкується з однолітками та вихователями. Із задоволенням іде на контакт, відповідає на запитання, підтримує бесіди та розмови. ОСОБА_5 активний під час ігор з однолітками, легко знаходить друзів-однолітків. Охоче співає та танцює на заняттях з музичного виховання. Приводить до закладу та забирає дитину батько. Батько завжди цікавиться справами та настроєм дитини (а.с. 19).

Листом № 1062 від 24.06.2024 директор Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» повідомляє начальника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нетішинської міської ради, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під медичним спостереженням в КНП НМР «Центр ПМСД», є внутрішньо переміщеною особою, прибув з міста Енергодар Запорізької області. Дитина неодноразово зверталась до лікаря-педіатра в супроводі батька та бабусі. Востаннє дитина зверталася за медичною допомогою 03.06.2024 в супроводі батька та бабусі з приводу захворювання ГРЗ. Усіх рекомендацій та призначень лікаря батько дотримується. Мати ОСОБА_2 на прийом до лікаря-педіатра з сином не з`являлася, в телефонному режимі станом здоров`я дитини не цікавилася (а.с. 21).

Суд приходить до переконання, що змінити поведінку ОСОБА_2 по відношенню її малолітнього сина неможливо. ОСОБА_2 не відвідує дитину, не спілкується з нею, не утримує фінансово. Відомостей про те, що позивач чинить перешкоди відповідачці у спілкуванні з дитиною матеріали справи не містять.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Наразі суд доходить висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її гармонічного розвитку.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. Ці обставини підтвердив й свідок ОСОБА_4 .

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 її сина, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 намагалась або намагається виконувати батьківські обов`язки.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з батьком, що відповідає її інтересам.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_2 , що вона не позбавлена права у подальшому вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

У позові позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ст. 137 ЦПК визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено судом, участь адвоката Оліферук Ж.А., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 у справі підтверджено: копією ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВХ № 1085382 від 23.12.2024.

Жодного доказу, який би підтверджував вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги у рамках розгляду даної справи матеріали справи не містять. У матеріалах справи немає детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Під час розгляду справи по суті (до судових дебатів) представник позивача не повідомляв суд про те, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Нетішинської міської ради (код у ЄДРПОУ 05399231, адреса: 30100, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1) про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян