Справа № 643/9586/23
Провадження № 2/643/164/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанець Олена Борисівна, про розірвання спадкового договору, -

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Найдьонової О.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд розірвати спадковий договір від 09 жовтня 2007 року, укладений між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Стапанець О.Б. Також просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 30 000,00 гривень, а також понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що 09 жовтня 2007 року між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 було укладено спадковий договір, відповідно до умов якого він після своєї смерті передає відповідачу належну йому двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язується виконувати його особисті немайнові розпорядження: купувати одяг, продукти харчування та необхідні ліки, а також забезпечувати порядок в зазначеній квартирі. Зазначив, що відповідач не виконує умови договору належним чином, вже два роки не відповідає на його дзвінки. Посилався, що з вини відповідача його позбавили субсидії на сплату комунальних послуг, оскільки відповідач не сплачувала за житлово-комунальні послуги за його квартиру. Крім того, зазначив, що без його відома відповідач хотіла продати квартиру, а його направити до будинку престарілих. Зазначив, що він вимагав у відповідача повернути йому документи на квартиру, чого вона не зробила. Вважав, що невиконання відповідачем умов договору дає йому право для звернення до суду з позовом про розірвання такого договору. Крім того, посилався, що невиконання відповідачем умов спадкового договору спричиняють йому моральні страждання, позаяк жодної допомоги від відповідача він не отримує, йому допомагають інші люди.

Аргументи учасників справи

03 листопада 2023 року від відповідача ОСОБА_2 в особі представника адвоката Веприцького С.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції зазначила, що позивач не надав до позовної заяви жодного доказу невиконання нею своїх зобов`язань за договором, окрім як клопотання про допит як свідка ОСОБА_3 , який жодного разу не був свідком виконання нею зобов`язань за договором. Зазначила, що її батько позивач ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, тож справжнім мотивом його дій в даному випадку є бажання розпорядитися квартирою всупереч умовам укладеного між ними спадкового договору. Посилалася, що вона сумлінно виконувала умови спадкового договору, про що свідчить й те, що з 09 жовтня 2007 року до теперішнього часу ОСОБА_1 не мав жодних зауважень щодо виконання нею умов договору. Посилалася, що вони з позивачем постійно спілкувалися засобами мобільного зв`язку, відтак посилання позивача на те, що вона ігнорує його дзвінки є безпідставними. Зауважувала, що п.6 Спадкового договору від 09.10.2007 не передбачає її зобов`язань щодо сплати комунальних послуг за ОСОБА_1 , це є обов`язком ОСОБА_1 , як власника квартири. Посилалася, що позивач звертався до неї щодо допомоги по сплаті комунальних послуг, на що вона погодилася та сплачувала за комунальні послуги за квартиру позивача. Звертала увагу, що твердження позивача в позові про те, що вона хотіла всупереч його волі продати належну йому квартиру, є необґрунтованим, позаяк продати квартиру, яка належить живому власнику є неможливим. Зазначила, що з моменту підписання спадкового договору вона сумлінно виконувала всі встановлені ним зобов`язання, у квартирі позивача були замінені вікна на пластикові, вона забезпечувала позивача одягом, продуктами харчування та ліками. Посилалася, що з 2022 року позивач змінив замки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, вона не могла особисто прибиратися в квартирі, але регулярно, за зверненням позивача, привозила йому ліки, продукти, одяг та гроші. Зазначила, що він телефонував їй за номером телефону: НОМЕР_1 з номеру телефону: НОМЕР_2 , на його прохання вона привозила позивачеві все необхідне.

Рух справи

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 02 жовтня 2023 року залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 , установив позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 днів з дня вручення копії ухвали.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 12 жовтня 2023 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 16 лютого 2024 року закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 26 серпня 2024 року задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Найдьонової О.Г. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 07 листопада 2024 року задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Найдьонової О.Г. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 12 грудня 2024 року задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Найдьонової О.Г. про її участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 22 січня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Щита І.А. про призначення амбулаторної судової психіатричної експертизи.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, про обставини, які послугували підставою для звернення до суду з даним позовом, пояснив таке. Зазначив, що він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Посилався, що його відносини з дочкою відповідачкою у справі погіршилися, вони просто спілкувалися у телефонному режимі та й все. Коли він у 2021 році вперше зламав руку, то дочка забрала його до себе, посилаючись, що в неї є знайомий лікар, але, як про це зазначив позивач, у лікарні він був лише 3-4 дні, а потім дочка привезла його до себе додому до селища Бабаї. Зазначив, що в Бабаях також проживає його колишня дружина, яка йому в ході їх спілкування зазначила, що вона та дочка вважають, що його квартиру необхідно продати, на що він зазначив, що продавати свою квартиру він не бажає. Посилався, що внаслідок такої розмови він у своєї колишньої дружини запитав, чи не збирається його дочка ОСОБА_4 віддати у будинок пристарілих, на що колишня дружина зазначила, що проживання в будинку пристарілих коштує дорого. Посилався, що він продовжував проживати в будинку родини дочки та за тиждень побачив, що дочка із зятем перевезли до свого будинку його, позивача, холодильник, мікрохвильову піч, телевізор його одяг та усілякі дрібниці, що примусило його хвилюватися. Посилався, що одного разу, коли дочка принесла йому сніданок, він запитав у неї, що вона від нього хоче та зауважив, що він має бажання померти у своїй квартирі. Зазначив, що дочка забрала в нього його гаманець та його платіжку картку, тоді йому все стало зрозуміло і він вирішив повернутися до себе додому на « ОСОБА_5 ». Коли він повернувся до своєї квартири, його сусіди йому розповіли, що дочка намагалася продати його квартиру, показувала квартиру покупцям. Як на думку позивача, якщо б він ще трохи побув би у ОСОБА_6 , то він залишився б без квартири. Зауважив, що у цій квартирі він прожив 50 років, він переніс великий стрес, злякався, що дочка його відправить до будинку пристарілих. Вважає, що такими діями йому спричинено моральну шкоду, а також йому повинні повернути грошові кошти, які він витратив, щоб звернутися з позовом до суду. Посилався, що в травні 2023 року разом з ним в його, позивача, квартирі став проживати чоловік зі своєю матір`ю, оскільки в цих людей було розбомблено житло. 06 травня 2023 року він зламав руку у себе в квартирі і коли його увезла карета швидкої допомоги до лікарні, він попросив цього чоловіка, що з ним на той час проживав, зателефонувати ОСОБА_4 та повідомити про його госпіталізацію. У подальшому цей чоловік прийшов до нього у лікарню та сказав йому, що коли він зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що батька забрала «швидка», вона зазначила, що вона тут ні до чого та нехай він телефонує братові у село та він його до себе забирає. Посилався, що в лікарні він пролежав більше 10 днів та за цей час йому ніхто не зателефонував, не надав допомоги, у лікарні ніхто не відвідав, коли знали, що він там знаходиться. Після цього лікар, який займався його лікуванням, зазначив йому, позивачу, що готує його на виписку, дав йому строк у два дні, щоб його рідні забрали додому, тоді він, позивач, вирішив зателефонувати племіннику з проханням забрати його, позивача, до себе, на що племінник погодився та з травня 2023 року він став проживати в племінника. Посилався, що з того дня він перестав ходити, став носить памперси, дружина племінника доглядає за ним. Зазначив, що до нього приїжджала дочка з працівниками поліції, дочка повідомила поліцейським, що до нього, до позивача, не пускають люди, з якими він проживає. Зазначив, що дочка також зазначила поліцейським, що він, позивач, схильний зловживати алкогольними напоями, на що він запропонував працівникам поліції дихнути в обличчя. Зазначив, що дочка до нього не приїздила, а коли «розпочалися розборки в суді», вона приїхала до нього з поліцією. Зазначив, що дочка ще раз до нього приїздила, попросила племінника впустити її до нього, щоб поспілкуватися з ним, а коли вона зайшла до нього, то він їй повідомив, що від сусідів йому відомо про те, що вона виклала в інтернеті оголошення про продаж його квартири, на що дочка стала заперечувати та зазначала, що ніхто його квартиру продавати не збирався. Зазначив, що дочка з сім`єю приїздила до нього та мала намір йому залишити «провізію», на що він зазначав, що йому нічого не потрібно, як на думку позивача, дочка з сім`єю «напхали» в їжу «психотропів» для того, щоб потім його побити та звинуватити у цьому племінника.

На запитання представника відповідача у судовому засіданні позивач зазначив, що сусідка, яка живе у квартирі, що розташована поверхом вище, казала йому, що відповідачка бажала продати його, позивача, квартиру, про що він нічого не знав. Зазначив, що він не давав своєї згоди на те, щоб холодильник та меблі з його квартири перевезли до Бабаїв, де він тоді проживав в сім`ї дочки відповідача у справі. Посилався, що він не видавав жодних довіреностей на продаж його квартири, як на думку позивача, йому просто зробили би насильно укол і продали б квартиру без його згоди. На уточнююче запитання представника відповідача позивач зазначив, що ніяких ін`єкцій йому ніхто не робив, відповів, що про те, що ОСОБА_4 бажає продати його квартиру йому стало відомо від сусідки, сусідка казала йому, що бачила в інтернеті оголошення про продаж його квартири, але сам він такого оголошення не бачив, про виклик та допит такої сусідки як свідка він клопотання не заявляв. Зазначив, що після таких розмов він для себе зрозумів, що йому одна дорога або у будинок пристарілих, або йому зроблять «психотропний укол» «і до побачення». Позивач зауважив, що в нього є ще одна дочка від першого шлюбу і він не погоджується з тим, що одній дочці дістанеться все, а іншій - нічого, тому він має бажання розірвати договір. Посилався, що в них з Кариною не дуже хороші відносини, вони тільки по телефону спілкувалися. Зазначив, що відповідач обманним шляхом схилила його до укладення договору, відповів, що нотаріусу під час укладення договору він не повідомляв про те, що дочка його примусила підписати договір, оскільки не бажав погіршувати з нею відносини.

На запитання суду позивач зазначив, що з 2021 року відповідач перестала йому допомагати, ліки не купувала, комунальні послуги за його квартиру не сплачувала. На запитання суду, чому позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання спадкового договору позивач зазначив, що він бажає розірвати договір, оскільки в нього є ще одна дочка та онука, наразі за ним доглядає його племінник, а тому тепер він бажає, щоб після його смерті його майно було поділено між усіма ними.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, як про це зазначено у пред`явленому позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування обраної позиції посилалася на обставини, як вони зазначені у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування обраної позиції у судовому засіданні зазначила, що дійсно, як про це зазначає позивач, він жив у Харкові, а вона з сім`єю в Бабаях, зауважувала, що в них відносини завжди були хорошими, її чоловік та син завжди добре ставилися до її батька (позивача). Не дивлячись на те, що в батька було бажання жити окремо від них, вони завжди намагалися всіляко йому допомагати. Оскільки вона, відповідач, деякий час не працювала, то вони з чоловіком погодили питання з розподілу бюджету їх сім`ї, щоб з їх спільних коштів допомагати її батькові, позивачу у справі, придбавали продукти харчування для позивача, сплачували комунальні платежі за його квартиру, і робили це не через спадковий договір, а тому що самі так бажали. Посилалася, що її чоловік запропонував її батькові, позивачу у справі, влаштувати його на роботу, позаяк її батько був чоловіком у розквіті сил, на що батько погодився і йому допомогли влаштуватися на роботу поруч з домом на заправці, щоб він працював та якусь копійку собі заробляв, зауважувала, що батькові подобалося там працювати, він на роботу завжди ходив залюбки. Потім щось трапилося, її батько, позивач у справі, перестав працювати, вони продовжували йому далі допомагати, зробили йому операцію на вусі, позаяк він утратив слух, придбали йому слуховий апарат та повністю підтримували його сервісний ремонт, купляли батарейки до слухового апарату. Зазначила, що в квартирі батька вони з чоловіком поміняли вікна, купили плитку, на що її чоловік давав грошові кошти, для укладення плитки батько сам винайняв жінку, яка виконала цю роботу, в квартирі був замінений стояк та замінені двері. Зауважувала, що весь час вона зі чоловіком допомагали позивачеві, купили для нього пральну машинку, тобто він що хотів, те й робив, а вони йому допомагали. Зазначила, що для неї було цілковитою несподіванкою звернення батьк до суду з даним позовом, вона не розуміє, чому він так учинив. Зазначила, що на її прохання її син, онук позивача, та її чоловік, зять позивача, привозили її батькові продукти харчування, навідували його, вона дуже здивована, що батько так з нею поступив. Посилалася, що коли вони приїхали до позивача, а він поскаржився їм на погане самопочуття, вони запропонували йому поїхати до них пожити, погуляти на свіжому повітрі, відволіктися, на що він погодився. Відтак, вони забрали позивача до Бабаїв, де він оселився в її, відповідача, матері колишньої дружини позивача, вони добре спілкувалися між собою, все було гаразд. Зауважувала, що в батька є потреба «випити», в зв`язку з чим її чоловік сказав її батькові, що йому не потрібно вживати алкоголь. Посилалася, що її батько ні в чому потреби не мав, мав добре триразове харчування, як у санаторії, а її мати, колишня дружина позивача, потай від них навіть іноді придбавала батькові пляшечку пива, щоб його порадувати. Зауважувала, що все в них було добре, вона до позивача завжди добре ставилася. У подальшому батько сказав, що хоче поїхати до себе на «Салтівку», пожити один, коли він поїхав до себе додому, вони продовжували йому допомагати. Коли позивач зламав руку, вони викликали батькові швидку, лікарі запропонували йому поїхати в лікарню, але вони з чоловіком відмовилися від їх пропозиції та сказали, що батько поїде з ними до лікарні в їх населеному пункті, де він полежить та пройде потрібне лікування, пройде необхідні обстеження. Вона поклали його до лікарні, де його пролікували, прокапали. Лікарі батькові повідомили за наслідками обстеження, що він здоровий, «як бик», тільки ось руку зламав, посилалася, що після лікування вони забрали батька до себе додому. Через деякий час вони з чоловіком купили поруч з їх будинком інший будинок, у тому будинкові до того проживав одинокий чоловік, будинок обладнаний автономним опаленням, в ньому є все необхідне. Вони з чоловіком запропонували батькові переїхати туди жити, пояснили батькові, що так їм усім буде зручно і вони завжди будуть поруч. Зазначила, що коли батько там оселився, її, відповідачки, мати - колишня дружина позивача, навідувалася до нього, вони там в карти грали, чай пили, добре спілкувалися, все було гаразд. Зазначила, що її чоловік провів батькові інтернет, йому поставили йому ноутбук, телевізор, тобто все для нього зробили. Після того, як її чоловік приходив з роботи, вони ходили допомогти батькові навести порядок, вони разом намагалися створити для проживання батька комфортні умови, вони замінили стару душову, уставили новий піддон, зробили туалет. Коли вони запитували в батька, чи все його влаштовує, він відповідав, що він усім задоволений, але б він бажав би «50 грамів», на що її чоловік йому відповідав, що йому не варто випивати. Посилалася, що з початком війни їй було страшно їздити на «Салтівку» до батька, але вони завжди підтримували телефонний зв`язок із батьком. Звертала увагу, що в її батька має місце дивна манера спілкування він може не зняти слухавку, коли йому телефонують, може зазначити, що він не бажає спілкуватися, але вона та її сім`я вже пристосувалися до такого характеру батька, сприймали його таким, яким він є. Зазначила, що з початком війни її син привозив її батькові продукти, запитував, що треба купити і купляв те, чого він потребував. Коли її батько ще проживав з ними у Бабаях, то вона, коли батька щось турбувало, відвозила його до лікарні, лікар призначав йому лікування, вона купляла ліки. Зауважувала, що посилання її батька на те, що вона не піклувалася про нього є неправдивими, як на думку відповідача, її батька проти неї та її сім`ї хтось налаштував. Зазначила, що коли позивач перестав відповідати на її дзвінки, вона, бажаючи переконатися, що з ним все гаразд, приїхала до нього додому, але сусідка батька їй повідомила, що батька вдома немає, що, мабуть, він поїхав у село. Коли вона з чоловіком поїхала до села, де знаходився батько, її до батька не пустили, вона наполягала на тому, щоб її впустили та надали можливість побачити його та переконатися, що з ним усе гаразд, на що їй відповіли, що він лежить у лікарні, а коли вона запитала, в якій саме лікарні він лікується, їй не відповіли. У подальшому, у зв`язку з такими обставинами, вона приїхала до батька разом з працівниками поліції, щоб мати змогу побачитися з батьком та з`ясувати, чому він не бажає з нею спілкуватися. До будинку зайшла працівник поліції, а коли вона вийшла назад, то зазначила, що батька налаштували проти неї. Посилалася, що вони з чоловіком привезли із собою продукти харчування, але їм відповіли, що нічого не потрібно. На теперішній час батько через день телефонує її матері своїй колишній дружині, розмовляє з нею, вони перебувають в дружніх стосунках. Зауважувала, що батька ніхто не виганяв, він сам від них поїхав. Зазначила, що одного разу батько їй зателефонував о дев`ятій годині вечора та попросив, щоб вона його забрала, оскільки його виганяють, на що вона йому відповіла, що звичайно вони завтра приїдуть та заберуть його, сьогодні не встигнуть, оскільки скоро вже настане комендантська година. Але коли вони приїхали за батьком, посилаючись, що він сам просив приїхати та забрати його, батько відповів, що нікуди не поїде. Зазначила, що батько за присутності людей, в яких він наразі проживає, боїться з нею розмовляти, будь-що казати за їх присутності. Зауважувала, що коли батько проживав поряд з ними у будинку, він окріп, став краще себе почувати, він був лежачим до того, але згодом став на ноги, почав ходити, вони облаштували йому в тому будинку всі належні умови для комфортного проживання, він повністю перебував на їх з чоловіком утриманні, проти чого її чоловік ніколи не заперечував.

На запитання представника відповідача відповідач зазначила, що ніколи та нічого не примушувала батька підписувати, ніяких ін`єкцій батькові вона не вводила, квартиру батька на продаж не виставляла. Зазначила, що коли батько поселився в них, то віддав їй свою пенсійну карту, сказав, що, оскільки він на їх повному утриманні, нехай вони з його пенсійної карти сплачують комунальні платежі за його квартиру. Посилалася, що до будинку пристарілих вона батька не збиралася віддавати.

На запитання позивача відповідач зазначила, що для неї загадка, чому він пішов від них у 2021 році. Зауважувала, що будинок, який вони купили та в який поселили батька, був облаштований всім необхідним, в будинку установлені пластикові вікна, зроблена душова кабінка, туалет в будинку, проведено опалення.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову, в обґрунтування обраної позиції посилалася на обставини, як вони зазначені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в особі завідувача П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Вікторії Зімніцької на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Суд, ураховуючи наведені вище обставини, з`ясувавши думку присутніх у судовому засіданні учасників справи, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, проти чого не заперечували присутні у судовому засіданні учасники справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

09 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 (Відчужувач) та ОСОБА_2 (Набувач) був укладений спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б., зареєстровано в реєстрі за №4-938 (надалі Спадковий договір) (Т. 1, а.с. 6).

Згідно з п. 1 Спадкового договору «Набувач» зобов`язується виконувати розпорядження «Відчужувача» і в разі його смерті набуває право власності на належну ОСОБА_1 двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею всієї квартири 27,6 кв.м, загальною площею всієї квартири 44,1 кв.м.

Як це погоджено сторонами в п.6 Спадкового договору, Набувач зобов`язується виконувати особисті немайнові розпорядження «Відчужувача», а саме: купувати одяг, продукти харчування та необхідні ліки для «Відчужувача» за його вимогою, за кошти за домовленістю сторін, а також забезпечувати порядок в зазначеній квартирі. «Набувач» не має права до смерті «Відчужувача» продавати, дарувати, міняти майно, передане за спадковим договором, укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, вищезазначене у спадковому договорі державний нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Умовами п.10 Спадкового договору сторонами погоджено, що Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу «Відчужувача» у разі невиконання «Набувачем» його розпоряджень.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №14814167 від 09.10.2007, виданого державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б., на об`єкт нерухомого майна -квартиру АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді заборони відчуження на підставі спадкового договору від 09.10.2007, посвідченого 11 ХДНК, номер в реєстрі 4-939 (Т. 1, а.с. 56).

Згідно з довідкою від 05 червня 2023 року № 6335-1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Печенізької селищної ради Харківського району Харківської області, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є адреса: АДРЕСА_1 , адресою фактичного місця проживання/перебування останнього є: АДРЕСА_3 (Т. 1, а.с. 9).

Відповідно до копії висновку лікарсько-консультативної комісії №69 від 01.06.2023, наданої суду позивачем, виданого КНП «ЦПМСД Печенізької селищної ради» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування, термін дії довідки 1 рік (а.с. 11).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого другого травматологічного відділення КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради №7448, наданою позивачем до пред`явленого позову, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 06.05.2023 по 19.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі із діагнозом: закритий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням. Супутні захворювання: дисцикуляторна енцефалопатія ІІІ ст. з вегето-астеничним, астеноневротичним синдромами, когнитивними порушеннями. Церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІЦІ ст., 2 ст., ризик високий, синусова тахікардія (Т. 1, а.с. 12).

28 грудня 1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб, зареєстрований Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області, після одруження дружина ОСОБА_8 обрала прізвище « ОСОБА_9 », що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 28.12.1999 Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області (Т. 1, а.с. 61).

Відповідачем ОСОБА_2 надано до відзиву на позовну заяву копію виписки №002960 із медичної карти стаціонарного хворого стосовно ОСОБА_1 , виданою 20.04.2021 КНП Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня», відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 11.04.2021 по 20.04.2021 перебував на лікуванні у даному медичному закладі із діагнозом: закритий перелом кісток правого передпліччя зі зміщенням, супутні захворювання: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз (Т. 1, а.с. 68).

Згідно з повідомленням про оплату рахунку від 13.02.2020 ТОВ «Харківгаз Збут», за адресою АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_4 (Т. 1, а.с. 69).

Згідно з копією рахунку за послуги з теплопостачання за лютий 2020 року КП «ХТМ» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_5 (Т. 1, а.с. 70).

Як убачається з копії квитанції про оплату №.01.2021 платником ОСОБА_7 було сплачено 2000,00 грн у рахунок оплати за послуги КП «Харківські теплові мережі» за особовим рахунком НОМЕР_5 (Т. 1, а.с. 53).

Відповідно до рахунку за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за березень 2020 року, платник ОСОБА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_6 (Т. 1 а.с. 71).

Як убачається з копії квитанції про оплату №75975289 від 25.01.2021 платником ОСОБА_7 було сплачено 800,00 грн у рахунок оплати за послуги КП «Харківводоканал», призначення платежу: особовий рахунок НОМЕР_6 , ОСОБА_2 ; з копії квитанції про оплату №61246595 від 04.09.2020 платником ОСОБА_7 було сплачено 500,00 грн у рахунок оплати за послуги КП «Харківводоканал», призначення платежу: особовий рахунок НОМЕР_6 , ОСОБА_2 ; з копії квитанції про оплату №59436869 від 14.08.2020 платником ОСОБА_7 було сплачено 800,00 грн в рахунок оплати за послуги КП «Харківводоканал», призначення платежу: особовий рахунок НОМЕР_6 , ОСОБА_2 (Т. 1, а.с. 74, 76, 77).

Зі змісту згоди від 09 жовтня 2007 року, підписаної ОСОБА_7 , ОСОБА_7 одружений із ОСОБА_2 та надає свою згоду дружині на підписання спадкового договору з її батьком ОСОБА_1 , з умовами договору він ознайомлений, не заперечує проти залучення коштів із загального сімейного бюджету та використання інших матеріальних ресурсів, які належать їх зі ОСОБА_10 родині, для виконання умов договору, не заперечує щодо залучення його особисто для виконання логістичних функцій фахівця з питань, які виникнуть щодо виконання умов договору, не заперечує проти використання банківських карт, що видані на його ім`я для сплати, виконання умов договору. Зазначає, що кошти на банківських картках, які видані на його ім`я, є коштами сімейного бюджету та можуть використовуватися на реалізацію дій для виконання умов спадкового договору (Т. 1, а.с. 62).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він проживає в с.Артемівка Чугуївського району Харківської області. Йому відомо, що ОСОБА_12 , позивача у справі, у село ОСОБА_13 привезли 19 травня 2023 року, за ним доглядають ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Він, свідок, відвідував ОСОБА_12 та бачив, що з ним все добре. Посилався, що ОСОБА_12 йому скаржився на те, що дочка його не провідує.

На запитання представника позивача свідок ОСОБА_11 зазначив, що з позивачем він знайомий вже двадцять років, вони не були сусідами, але колись проживали на одній вулиці. Йому відомо, що позивач працював в місті Харкові, але час від часу приїздив до села Артемівка, він, свідок, з позивачем рази два на рік зустрічався. Посилався, що позивач йому жалівся, що дочка до нього не приїздить, він, свідок, дочку ОСОБА_12 та його дружину жодного разу не бачив. Зазначив, що зараз він до ОСОБА_12 заходить один-два рази на тиждень.

На запитання представника відповідача свідок ОСОБА_11 зазначив, що позивача провідують його родичі діти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Посилався, що від позивача він не чув про те, що дочка йому матеріально не допомагає. Йому відомо, що у травні 2023 року ОСОБА_12 привезли до ОСОБА_13 , а до цього ОСОБА_12 жив десь у ОСОБА_17 . Відповів, що про укладення спадкового договору між ОСОБА_12 та його дочкою йому нічого невідомо, також йому невідомо про те, що до ОСОБА_12 дочку не пускали, але він чув, що до ОСОБА_12 приїжджала поліція. Зазначив, що йому не відомо, чи була обізнана дочка ОСОБА_12 про те, що її батько перебуває в ОСОБА_13 .

На запитання суду свідок ОСОБА_11 пояснив, що йому стало відомо про те, що дочка перестала допомагати позивачеві, коли його ОСОБА_14 та ОСОБА_15 привезли до себе до села ОСОБА_13 , відповів, що ОСОБА_14 це син брата ОСОБА_12 , а ОСОБА_15 дружина ОСОБА_16 . Зазначив, що він чув, що ОСОБА_12 привезли до ОСОБА_13 через стан його здоров`я, зауважив, що йому нічого невідомо про життя ОСОБА_12 до його приїзду до ОСОБА_13 , він не обізнаний, чи надавала дочка ОСОБА_12 йому матеріальну допомогу та чи придбавала вона для нього ліки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що йому відомо, що позивача в село Артемівка привезли 19 чи 20 травня 2023 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки позивач залишився нікому непотрібним. Наразі позивач проживає із ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , вони ним опікуються. Зазначив, що він, свідок, чув, що в позивача є син, а більше йому нічого невідомо, про те, що в позивача є дочка, він почув уперше.

На запитання представника відповідача свідок ОСОБА_18 зазначив, що у 2008 році він проживав у квартирі позивача близько одного тижня. Відповів, що йому відомо про те, що коли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 забрали позивача до себе у село Артемівка, до позивача приїжджала його дочка з працівниками поліції, йому відомо, що позивач не побажав розмовляти з дочкою. Відповів, що він, свідок, впевнений у тому, що позивач йому казав про те, що в нього є син. Зазначив, що позивач до 19 травня 2023 року проживав у місті Харкові, зі слів позивача йому, свідкові, відомо, що позивач залишився вдома один, йому ніхто не допомагав нічим. Відповів, що про укладення між позивачем та його дочкою спадкового договору йому нічого невідомо.

На запитання суду свідок ОСОБА_18 зазначив, що позивач приїхав до села Артемівка, оскільки захворів та став погано ходити. Відповів, що він чув, що позивач не побажав більше проживати в Харкові через те, що до нього ніхто не приїжджав, він залишився один нікому непотрібний. Відповів, що він сам не бачив, як до ОСОБА_13 до позивача приїжджала поліція, але зі слів позивача йому відомо, що дочка приїжджала до нього в ОСОБА_13 , але позивач не побажав з нею бачитися. Зазначив, що наразі позивачу допомагають ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , хто допомагав позивачу до того, як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 його забрали до себе, йому нічого невідомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 зазначила, що вона є колишньою дружиною позивача, а відповідач у справі є їх з позивачем дочкою. Зазначила, що вона проживає в селищі Бабаї поряд із дочкою, в них добрі стосунки. Посилалася, що з ОСОБА_12 , позивачем у справі та її колишнім чоловіком, вони завжди були у добрих відносинах, не дивлячись на те, що ОСОБА_12 любить вживати алкогольні напої, зауважила, що у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 їх не ображав, лише міг собі дозволити їх обругати, але вони на це не звертали уваги. Посилалася, що її зять ОСОБА_21 , чоловік відповідачки, влаштував позивача на роботу, щоб він менше вживав алкоголь, на тому місці роботи позивач пропрацював майже 10 років. Оскільки в позивача поганий слух, дочка з чоловіком придбали для нього слуховий апарат, щоб ОСОБА_12 було зручніше спілкуватися, у тому числі, з колегами по роботі. Зазначила, що для обслуговування слухового апарату ОСОБА_12 навіть батарейки не придбавав, оскільки всім цим опікувалися дочка з чоловіком. Як про це зазначила свідок, чоловік дочки часто приїзжав до ОСОБА_12 на роботу, привозив йому солодощі, фрукти яблука, апельсини, банани. Зазначила, що ОСОБА_12 сам запропонував ОСОБА_4 укласти спадковий договір, не дивлячись на те, що вже був складений заповіт на ОСОБА_4 . Зазначила, що укладати договір вони їздили до нотаріуса усі разом, ОСОБА_12 ніхто не примушував до підписання договору. ОСОБА_12 завжди до неї, до дочки та її сім`ї добре ставився, як і вони до нього. Вони часто до нього приїздили, привозили продукти, він, у свою чергу приїздив до них із квітами. Посилалася, що ОСОБА_12 їй дзвонив іноді по декілька разів на день, вони добре спілкувалися і загалом в їх сім`ї все було добре. Зауважувала, що ОСОБА_12 продовжував працювати, в нього ніхто ніколи нічого не вимагав. Посилалася, що ОСОБА_4 , відповідач у справі, купила батькові пральну машинку, установила в його квартирі вікна. Коли ОСОБА_12 зламав руку, він зателефонував ОСОБА_4 і вона забрала його до себе, поклала його до лікарні, де його вилікували, після чого ОСОБА_12 став проживати то в будинку ОСОБА_4 , то в неї, вони запропонували ОСОБА_12 вже нікуди не їхати за залишитися жити а ОСОБА_6 , але він сказав, що бажає повернутися на « ОСОБА_5 ». Посилалася, що після повернення ОСОБА_12 на « ОСОБА_5 », вони продовжували до нього приїздити, привозити продукти, все так продовжувалося надалі. Квартира ОСОБА_12 розташована на першому поверсі, він казав, що йому подобається там жити, спілкуватися із сусідами. Зауважила, що з часом, вони вчергове приїхали з продуктами до ОСОБА_12 , але він не відкрив їм двері, до них вийшов якийсь чоловік та сказав, щоб вони залишили сумку з продуктами, а він вийде та забере її. Коли вони після цієї ситуації приїхали до ОСОБА_12 ще раз, привезли продукти, до них вийшов якийсь незнайомий чоловік та сказав, що його попросили вийти за забрати продукти, на що вони погодилися та віддали продукти цьому чоловікові. Коли вони приїхали втретє, ОСОБА_12 в квартирі не оказалося, а вже в жовтні дочці прийшла із суду позовна заява, в якій вони побачили адресу, за якою ОСОБА_12 знаходиться. Після цього вони відразу поїхали до ОСОБА_12 за зазначеним у позові місцем його проживання, коли вони приїхали та запитали в людей, з якими став проживати ОСОБА_12 , де ОСОБА_12 , їм спочатку сказали, що він у лікарні, а коли вони стали уточнювати, в якій саме лікарні, то ці люди повідомили, що насправді ОСОБА_12 в них. Вони стали проситися зайти до будинку, щоб побачити ОСОБА_12 та забрати його до себе, але ОСОБА_12 їм передав, що він не бажає їх бачити та з ними нікуди не поїде. Оскільки до ОСОБА_12 ці люди їх не пустили, вони залишили сумки з продуктами біля двору. Посилалася, що невдовзі ОСОБА_12 їй та дочці телефонував та просив його забрати, посилаючись на те, що він там нікому не потрібний, вони відразу приїхали по нього, але до ОСОБА_12 їх не пустили та зазначили, що він не бажає їх бачити. У зв`язку з такими подіями вони викликали працівників поліції, коли поліція приїхала, вони завели ОСОБА_4 до будинку, ОСОБА_4 побачила батька, який лежить, поспілкувалася з ним, запитала, чи поїде він з нею, на що він промовчав, як на думку свідка, ОСОБА_12 не пустили поїхати з дочкою. Зазначила, що вони дуже здивувалися, коли ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_4 до суду з позовом, оскільки в них завжди були добрі відносини. Зазначила, що коли ОСОБА_12 проживав в них, він їй казав, що бажає подарувати свою квартиру онукові, від чого вони відмовилися.

На запитання позивача свідок ОСОБА_20 відповіла, що ініціатором укладення договору був позивач, зазначила, що його, позивача, укладати договір ніхто не примушував.

На запитання представника позивача свідок ОСОБА_20 відповіла, що ОСОБА_4 , відповідач, та ОСОБА_12 , позивач, приїхали до нотаріальної контори та уклали спадковий договір, ніхто не був проти підписання такого договору. Зазначила, що їй відомо, що відповідно до умов договору, ОСОБА_4 повинна піклуватися про ОСОБА_12 , придбавати одяг, продукти, ліки. Пояснила, що дочка виконувала умови договору більш, ніж часто, дочка приїздила за кожним дзвінком ОСОБА_12 , якщо він повідомляв, що чогось потребує, зауважила, що дочка батькові придбала багато одягу та взуття. Посилалася, що коли ОСОБА_12 ще працював, він часто приїздив до них у ОСОБА_6 . Зазначила, що коли розпочалася війна, вони боялися приїздити до ОСОБА_12 , але часто дзвонили йому, коли ситуація з обстрілами трохи заспокоїлася, ОСОБА_12 їм зателефонував та повідомив, щоб вони за нього не хвилювалися, що в нього все добре, в нього в під`їзді залишилися жити сусіди з 3 та 5 поверхів. Вони пропонували ОСОБА_12 забрати його до себе, але він зазначив, що в нього все нормально, вікна в квартирі цілі, тому поки залишиться в себе вдома. Відповіла, що ОСОБА_12 продукти привозила ОСОБА_4 з чоловіком, її зятем, та сином, її онуком. Зауважила, що одного разу зять приїхав до ОСОБА_12 , а його немає вдома, зять зателефонував другові ОСОБА_12 , на що той зазначив, що ОСОБА_12 вийшов на ринок та зараз повернеться, а пізніше, коли дочка із зятем приїздили до ОСОБА_12 , двері квартири були закриті. Зазначила, що свідок бачила, як ОСОБА_4 смажила для батька котлети, рибу, дорогою до батька ще придбавала інші продукти. Відповіла, що коли позивач проживав в ОСОБА_6 , він, у тому числі, проживав і в неї вдома, це було десь у 2021 році. Потім Миколаєві щось не сподобалося і він повернувся до себе на « ОСОБА_5 », а згодом, знову приїхав до них у ОСОБА_6 . Зауважила, що з початком війни ОСОБА_12 не приїздив проживати в ОСОБА_6 , як на думку свідка, хтось ОСОБА_12 схилив проживати в іншому місці. Посилалася, що ОСОБА_12 став вигадувати, що його бажають поселити до будинку пристарілих, тому він й поїхав від них, але вона таких розмов не чула. Зазначила, що з початком війни вони постійно тримали телефонний зв`язок.

На запитання суду свідок ОСОБА_20 зазначила, що вона особисто декілька разів приїздила до ОСОБА_12 у ОСОБА_22 , це було до війни, вона неодноразово бачила, як дочка готувала їжу для батька та вони разом їздили до нього з продуктами. Зазначила, що з початком війни вона до ОСОБА_12 не їздила, їй, свідкові, відомо, що вже після 2022 року та у 2023 році ОСОБА_12 перестав відкривати двері у свою квартиру, коли до нього приїздили, зауважувала, що ОСОБА_12 перестав брати слухавку, коли йому телефонувала ОСОБА_4 , а згодом він телефонував їй, свідкові. Коли вона в нього запитала, де він живе, він зазначив, що в якогось друга, зазначив, що в нього все нормально, але при цьому він не сказав, що поїхав з « ОСОБА_5 ». Посилалася, що коли дочці із суду прийшов позов батька, вони відразу поїхали до нього додому на « ОСОБА_5 », дзвонили йому у двері, але ніхто не відкривав, тоді вони подзвонили сусідам у 17 квартиру за запитали, де ОСОБА_12 , на що вони відповіли, що їм це невідомо та що вони вважали, що ОСОБА_12 поїхав до них. Після цього вони, придбавши продукти, поїхали за адресою проживання ОСОБА_12 , зазначеною в позові, але коли вони туди приїхали, їх в будинок не впустили, спочатку до них вийшли діти, а коли до них вийшов ОСОБА_14 , то спочатку він сказав, що ОСОБА_12 у лікарні, а коли вони стали допитуватися, в якій саме лікарні, він зазначив, що ОСОБА_12 в них, вони хотіли зайти до будинку, але ОСОБА_14 їх не впустив та повідомив, щоб вони їхали, оскільки ОСОБА_12 не бажає їх бачити. Вони поїхали додому, а ввечері їй зателефонував ОСОБА_12 та запитав, що вони хотіли, на що вона йому повідомила, що вона приїхала забрати його до себе, на що він запитав, як вони збираються за ним доглядати, на що вона, свідок, відповіла, що розберуться з цим, наймуть для нього масажиста, щоб він йому розім`яв ногу та щоб він міг потроху вставати та було легше міняти йому памперси, на це ОСОБА_12 їй відповів, що він важкий, важить 80 кг та їм буде важко його підіймати. Через деякий час ОСОБА_12 знову їй зателефонував та попросив його забрати, посилаючись на те, що там він нікому не потрібний, це вже було у 2024 році навесні, а коли вони приїхали по нього, їх знову не впустили до ОСОБА_12 , тоді вони викликали поліцію. По приїзду поліції ОСОБА_4 вдалося пройти до ОСОБА_12 , подивитися, у якому він стані, поспілкуватися з ним, але на пропозицію ОСОБА_4 поїхати з нею, ОСОБА_12 відмовився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначив, що відповідач є його дружиною, а позивач його тестем, батьком його дружини. Посилався, що у 2007 році його дружина, відповідач у справі, звернулася до нього, щоб він надав згоду на підписання нею спадкового договору зі своїм батьком. Як в нього, так і в його дружини були добрі стосунки з позивачем, вони завжди допомагали позивачу матеріально, лікували його, забезпечували продуктами харчування, на прохання його дружини зробили ремонт у квартирі позивача, тобто, після підписання у 2007 році договору вони забезпечували позивача всім необхідним. Зауважив, що в позивача є одна проблема він зловживає алкогольними напоями, але при цьому позивач поводить себе спокійно, нікому не заважає, тому вони до такої його слабкості ставилися із розумінням. Зазначив, що позивач за його особистим побажанням проживав то в них з дружиною, то у своєї колишньої дружини, його тещі, яка проживає поруч з ними. Зазначив, що увесь 2021 рік позивач проживав то в них, то в тещі, інколи у себе в квартирі, коли йому того хотілося. У 2021 році позивач без пояснень поїхав від них, навіть нічого їм не повідомивши. Упродовж 2022 року вони привозили позивачеві продукти харчування, а, оскільки позивач з невідомих для нього причин змінив замки у дверях своєї квартири, вони були вимушені залишати сумки з продуктами якимось невідомим людям. Зазначив, що він, свідок, привіз позивачеві холодильник. Пояснив, що у 2023 році ОСОБА_12 взагалі перестав виходити з ними на зв`язок, а вже у жовтні 2023 році вони отримали позовну заяву ОСОБА_23 , чому були сильно здивовані, оскільки жодних конфліктів між ними не виникало. Зазначив, що 05 листопада 2023 року вони придбали продукти харчування, ліки для позивача та поїхали до нього за адресою, зазначеною в позовній заяві, як адресу проживання позивача. Коли вони приїхали, до вийшов чоловік, який поводив себе агресивно, вони йому представилися та повідомили, що бажають побачити ОСОБА_23 , на що чоловік відповів відмовою. Пізніше вони ще раз приїздили до позивача, взяли із собою тещу, до них вийшли якісь люди, стали їм погрожувати, а потім з`ясувалося, що це був брат позивача, який проживає навпроти свого сина. Вони повідомили цим людям, що бажають забрати ОСОБА_12 до себе, але чоловік, який до них вийшов, їм повідомив, що ОСОБА_12 має перед ним великі борги, тому він розрахується з ним своєю квартирою, яка в нього є. Вони на такі претензії вказаного чоловіка запропоновували погасити борги ОСОБА_12 , але чоловік від цього відмовився. Потім «фейковий» племінник повідомив їм, що, начебто ОСОБА_4 хотіла здати батька в будинок пристарілих, але, як про це зазначив свідок, це неправда. З приводу посилань чоловіка, з яким проживає ОСОБА_12 , на те, що квартира ОСОБА_12 залишиться йому та він буде в ній проживати, свідок зауважив, що, як на його думку, це якісь шахраї.

На запитання представника відповідача свідок ОСОБА_7 відповів, що його дружина, відповідач у справі, сплачувала комунальні послуги за квартиру батька, коли позивач про це просив, в них є квитанції на підтвердження цього, хоча до умов спадкового договору не входило обов`язку сплачувати комунальні платежі. Відповів, що позивач з 2007 року не працював, вони з дружиною йому допомагали, привозили продукти харчування, ліки, сплачували комунальні послуги за його квартиру. Коли позивач, проживаючи на « ОСОБА_5 », у 2021 році зламав руку, вони забрали його до себе та поклали у лікарню, зробили все необхідне для нього. Відповів, що вони з дружиною чули, що в ОСОБА_12 є племінник, але вони ніколи його не бачили.

На запитання представника позивача свідок ОСОБА_7 зазначив, що його дружина ОСОБА_4 , відповідач у справі, не є єдиною дочкою позивача, в позивача ще є старша дочка від першого шлюбу, але він її ніколи не бачив. Зазначив, що на укладення спадкового договору між його дружиною та позивачем він надавав тільки згоду, тому що на той момент його дружина, дочка позивача, не працювала, а тому він, свідок, її всім забезпечував. Після укладення спадкового договору вони раз на місяць допомагали позивачу, його дружина, він та їх син привозили позивачу все необхідне, його дружина наводила порядок у квартирі батька. Відповів, що позивач змінив замки в своїй квартирі, тому коли вони привозили речі для позивача, вони були вимушені залишати їх біля дверей його квартири, або до них, коли вони дзвонили в домофон в квартирі позивача, до них з під`їзду виходив якийсь незнайомий чоловік та забирав все, що вони привезли для позивача. Зазначив, що продукти для позивача купувала його жінка, відповідач у справі, а коли позивач просив купити для нього щось конкретне, вони це купляли та привозили йому. Відповів, що ОСОБА_23 після початку війни спілкувався зі своєю дочкою, відповідачем у справі, по телефону, але до себе додому її не пускав. Коли після початку війни вони приїздили до позивача на « ОСОБА_5 », він двері не відкривав, але просив залишити усе привезене, посилаючись, що зараз до них хтось вийде та забере пакунки. Зазначив, що він, свідок, на таке дивне поводження позивача будь-яких запитань останньому не задавав.

На запитання суду свідок ОСОБА_7 повідомив, що відносини між їх сім`єю та позивачем зіпсувалися у 2021 році, коли позивач ще проживав на « ОСОБА_5 », а згодом переїхав проживати до села Артемівка. Зазначив, що вони з дружиною запитували у сусідів, де ОСОБА_12 , на що останні повідомляли їм, що він кудись поїхав. Посилався, що позивач іноді ігнорував дзвінки ОСОБА_4 , як на думку свідка, це було коли позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, а коли він був тверезим, то відповідав на дзвінки дочки та спілкувався з нею, звертав увагу, що в позивача виникла якась агресія, з якого приводу йому невідомо. Зазначив, що про те, що ОСОБА_12 не проживає у своїй квартирі їм стало відомо, коли вони отримали позов до суду. Пояснив, що коли вони отримали позовну заяву ОСОБА_12 , вони придбали продукти та поїхали до ОСОБА_13 , з ними також поїхала його теща мати відповідачки та колишня дружина позивача. По їх приїзду за зазначеною у позові адресою, до них вийшли невідомі люди, серед яких був чоловік, який їм повідомив, що він племінник ОСОБА_12 , раніше він, свідок, цих людей не бачив. Ці люди зазначили, що ОСОБА_12 живе в них, що вони їх до ОСОБА_12 не пустять, продукти від них не візьмуть, висунувши звинувачення, що вони намагаються отруїти ОСОБА_12 . Свідок пояснив, що у той день їм не вдалося побачити ОСОБА_12 та поспілкуватися з ним. Іншим разом, коли вони знову приїхали до ОСОБА_13 та коли їх знову не пустили до позивача, вони викликали поліцію, позаяк їм став погрожувати якийсь невідомий чоловік, який, як з`ясувалося пізніше, виявився братом позивача. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_4 вдалося зайти до батька та поспілкуватися з ним, але позивач дочці, як йому про це зазначила дружина, не відповів, чому його поведінка та ставлення до неї та її сім`ї так змінилися. Зазначив, що після цього вони більше до позивача не приїздили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 зазначив, що позивач у справі є його ділом, а відповідач його матір`ю. Посилався, що в нього з дідом відносини завжди були добрі, дід певний час проживав з ними, іноді проживав у себе в квартирі на « ОСОБА_5 ». Зазначив, що на усі прохання позивача його родина завжди відкликалася, придбавали для нього продукти, ліки, одяг. Він, свідок, був дуже здивований, коли від діда прийшов позов до суду, спочатку він навіть не повірив у це. Зазначив, що в них з дідом завжди були добрі стосунки, і, хоча дід іноді зловживав алкогольними напоями, в них все було нормально. Пояснив, що батьки йому розповіли про те, що об`явився якийсь племінник діда, який нарозповідав всіляких історій про те, що вони, начебто мають намір здати діда до будинку пристарілих.

На запитання представника відповідача свідок зазначив, що ніколи раніше не чув, що у діда є брат та племінник. Відповів, що він із мамою, відповідачем у справі, завжди їздив до діда, його мати прибирала в квартирі діда, а він міг сходити за продуктами та щось відремонтувати. Зазначив, що дідусь виїхав зі своєї квартири десь на початку літа 2023 року, вони при цьому намагалися продовжити спілкування з дідом, але ним в такому спілкування стали чинити перешкоди.

На запитання представника позивача свідок ОСОБА_24 зазначив, що вони їздили до діда раз на місяць, а то й частіше, а коли дід проживав в них, то він, свідок, бачився з дідом кожного дня. Зазначив, що коли дід проживав в них, він ніколи не користувався інвалідним візком, посилався, що дід погано чув, тому його, свідка, мама придбала для діда слуховий апарат.

На запитання суду свідок зазначив, що десь з 2023 року дід перестав з ними спілкуватися, були такі випадки, коли він з батьками приїздив до діда, а він не відкривав їм двері, вони залишали сусідам сумки з тим, що привезли для діда. Посилався, що він не пам`ятає, щоб між ними та дідом відбувалися якійсь конфлікти, все було добре, але були випадки, коли він телефонував дідові, але дід на його дзвінки не відповідав, у чому причина такої поведінки діда, він не знає. Зазначив, що був період, коли дід проживав з ними, а потім знову повертався до себе у квартиру на «Салтівку».

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це унормовано положеннями ст. 629 ЦК України.

За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як це унормовано положеннями ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Правилами ст. 1305 ЦК України закріплено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Відтак, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно.

Відповідно до вимог ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Аналіз наведених вище положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаним з його сторонами. Положення Цивільного кодексу України надають останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.

Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №347/853/18, від 25.01.2023 у справі №716/2395/21, від 17.05.2023 у справі №182/8231/21, від 14.06.2023 у справі №591/7348/21, від 21.11.2023 у справі № 642/4184/21.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Наведені вимоги закону означають, що закон установлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Як це закріплено положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Тобто, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як це закріплено вимогами ч. 7 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

У силу приписів ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Згідно зі ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Так, у позовній заяві позивач стверджує, що відповідачка не виконує договір належним чином, вже два роки не відповідає на його, позивача, дзвінки, з вини відповідачки його, позивача, позбавили субсидії на сплату комунальних послуг, оскільки вона не платила за квартиру, без його відома хотіла продати квартиру, а його, позивача, направити в будинок пристарілих.

Проте, на недотримання вимог ст. 81 ЦПК України позивач та його представник не надали суду жодного доказу на підтвердження вказаних вище обставин, які вказані у позові як підстава для розірвання спадкового договору.

Що стосується посилань позивача та його представника у пред`явленому позові на те, що вже два роки відповідач не відповідає на дзвінки позивача, то такі посилання позивача не знаходять свого підтвердження жодними доказами. Водночас, допитані як свідки за клопотанням позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_18 у судовому засіданні зазначили, що позивач ОСОБА_1 став проживати в селі Артемівка з травня 2023 року, а про обставини життя позивача до його приїзду з міста Харкова до села Артемівка їм нічого невідомо, зазначили, що зі слів позивача їм стало відомо, що його дочка не піклується про нього, але вони, свідки, нічого не знають про дочку позивача.

У свою чергу, свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_7 та ОСОБА_24 , які були допитані судом за клопотанням відповідача, у судовому засіданні зазначили, що відповідач ОСОБА_2 постійно приїздила до батька, привозила йому продукти харчування, ліки, придбавала для нього необхідний одяг та взуття, наводила порядок в квартирі позивача, телефонувала йому, натомість позивач час від часу переставав відповідати на телефонні дзвінки відповідачки без пояснення причин такого відчуження.

Разом з тим, суд зважає на те, що позивач, надаючи свої пояснення під час вступного слова не зазначав, що його дочка, відповідач у справі, ігнорувала його дзвінки та не телефонувала йому.

З приводу доводів позовної заяви про те, що позивача позбавили права на субсидію, оскільки відповідач ОСОБА_2 не сплачувала комунальні платежі за квартиру позивача, то суд зважає на те, що умовами п.6 Спадкового договору від 09.10.2007 сторонами погоджено, що «набувач» зобов`язується виконувати особисті немайнові розпорядження «відчужувача», а саме: купувати одяг, продукти харчування та необхідні ліки для «відчужувача» за його вимогою, за кошти за домовленістю сторін, а також забезпечувати порядок в квартирі ОСОБА_1 . Зобов`язання сплачувати комунальні послуги за належну на праві власності ОСОБА_1 («відчужувачу») квартиру на ОСОБА_2 , як «набувача», умовами договору не покладалося, а відтак, такі посилання позивача та його представника, як на підставу для розірвання спадкового договору є безпідставними. Також суд звертає увагу, що позивачем та його представником не надано суду жодного доказу на підтвердження як обставин того, що позивачеві компетентними органами було відмовлено у наданні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які надаються за адресою належної йому на праві власності квартири, як і обставин того, що позивач втратив такі законодавчо встановлені преференції з вини відповідача.

Разом з тим, відповідачем суду надано копії квитанцій, з яких убачається епізодична сплата відповідачем ОСОБА_2 та її чоловіком послуг КП «Харківводоканал», ТОВ «Харківгаз Збут» та КП «ХТМ» у 2020 та 2021 році, які надавалися за адресою АДРЕСА_1 та за якою на ім`я ОСОБА_1 , позивача у справі, відкрито відповідні особові рахунки.

Що стосується посилань позивача у судовому засіданні на те, що чоловік, який з початком війни деякий час проживав разом з позивачем в його, позивача, квартирі, телефонував відповідачці та повідомляв їй про те, що позивач потратив до лікарні, а відповідач відмовилася приїхати до позивача до лікарні та попіклуватися про нього, то суд звертає увагу, що позивачем та його представником не заявлялося клопотання про виклик та допит такої особи, як свідка для підтвердження таких повідомлених позивачем суду обставин. Натомість, жодних доказів на підтвердження таких посилань позивача матеріали справи не містять.

З приводу доводів позивача про те, що він не бажав укладати з дочкою, відповідачем у справі, оспорюваний ним спадковий договір та що такий договір він укладав під примусом дочки, то суд зважає на те, що, як це убачається зі змісту спадкового договору, державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б., посвідчуючи спадковий договір, про розірвання якого заявлено вимогу позивачем, установила, що «Відчужувач» ОСОБА_1 , укладаючи та підписуючи спадковий договір, діяв добровільно, перебуваючи при здоровому розумінні та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, був попередньо ознайомлений державним нотаріусом з приписами Цивільного законодавства, що регулюють укладений між ним та ОСОБА_2 правочин, зокрема з вимогами щодо недійсності правочину. Крім того, суд бере до уваги, що з 2007 року по 2023 рік ОСОБА_25 не заявляв до відповідача будь-яких претензій з питання невиконання або неналежного виконання нею умов спадкового договору, у тому числі, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач ОСОБА_8 упродовж цього періоду часу (16 років) звертався до компетентних органів зі скаргами або із заявами стосовно відповідачки щодо вчинення нею стосовно нього, позивача, неправомірних дій, суду не надано.

Надаючи оцінку посиланням позивача у пред`явленому позові та в судовому засіданні на те, що відповідач ОСОБА_2 намагалася продати належну йому квартиру АДРЕСА_2 , то суд бере до уваги таке.

Так, у ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 посилався, що, як йому стало відомо зі слів його сусідки, яка проживає поверхом вище, його дочка ОСОБА_4 , відповідач у справі, намагалася продати його квартиру, про що виклала оголошення в інтернеті та демонструвала квартиру потенційним покупцям. Водночас, як про це зазначив позивач, він особисто ніяких оголошень в інтернеті про продаж належної йому на праві власності квартири не бачив, як і не бачив жодних осіб у своїй квартирі, які, маючи намір придбати його квартиру, приходили для її огляду. Більш того, суд зважає на те, що ані позивачем, ані його представником не заявлялося клопотання про виклик та допит як свідка сусідки ОСОБА_1 , яка повідомила йому про наведені вище обставини, а, як це закріплено вимогами ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, щодо наведених вище доводів позивача суд звертає увагу, що, як це погоджено сторонами Спадкового договору в його п.7, «набувач» не має права до смерті «відчужувача» продавати, дарувати, міняти майно, передане за спадковим договором, укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, вищезазначене у спадковому договорі, державний нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону на відчуження.

У свою чергу, як це убачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №14814167 від 09.10.2007, Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.10.2007 накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , на підставі Спадкового договору 4-939 від 09.10.2007, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б. Доказів, які б свідчили, що у встановленому законом порядку було скасовано заборону на відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна матеріали справи не містять.

Відтак, наведені вище доводи позивача та його представника є такими, що не знаходять свого підтвердження жодними належними, допустимими та достовірними доказами, натомість, наявність зареєстрованої у встановленому законом порядку заборони на відчуження на належну на праві власності позивачу квартиру унеможливлює продаж відповідачем вказаного об`єкту нерухомого майна та, як наслідок, свідчить про неспроможність наведених вище посилань сторони позивача.

Що стосується доводів позивача про те, що його дочка, відповідач у справі, мала бажання влаштувати його, позивача, до будинку пристарілих, то такі посилання ОСОБА_1 не підтверджуються матеріалами справи та будь-якими іншими доказами, як-то покази свідків, звернення до компетентних органів із відповідними заявами тощо.

Разом з тим, суд звертає увагу, що, як про це зазначив позивач у ході судового розгляду, в нього, окрім відповідача у справі, є ще одна дочка від першого шлюбу, а тому, як на його думку, буде несправедливим залишити належну йому квартиру лише відповідачці, в зв`язку з чим він вирішив розірвати оспорюваний ним Спадковий договір, щоб належна йому на праві власності квартира після його смерті була розділена між його спадкоємцям. З такої висловленої у судовому засіданні позивачем позиції фактично убачається, що позивач, пред`явивши до суду позов про розірвання спадкового договору керується тим, що передумав залишати після своєї смерті належну йому на праві власності квартиру своїй дочці ОСОБА_2 , відповідачу у справі, у свою чергу, правилами ст. 1308 ЦК України унормовано, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень, а відтак, зникнення у позивача, як відчужувача, подальшого бажання залишити належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна після його смерті набувачу за Спадковим договором не є, в розумінні положень ст. 1308 ЦК України, підставою для розірвання спадкового договору.

Крім зазначеного, суд зауважує на тому, що ані позивач, ані його представник не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду заяви про виклик та допит як свідків у порядку, визначеному ст. 91 ЦПК України, осіб, до яких позивач звертався за допомогою і які на прохання позивача купували для нього життєво необхідні речі та ліки, супроводжували його до закладів охорони здоров`я. Також позивач та його представник не скористалися своїм процесуальним правом та не заявили клопотання про допит як свідка самого позивача, показання якого могли б бути джерелом доказів в силу приписів ст. 76, 90, 92 ЦПК України.

У свою чергу, надані суду копія спадкового договору та медичні документи про стан здоров`я позивача самі по собі жодним чином не підтверджують факт невиконання відповідачем умов п.7 спадкового договору.

При цьому не зайвим суд вбачає за необхідне відмітити, що, як це убачається з виписки 002960 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , виданої КНП Мереф`янської міської ради від 20.04.2021, ОСОБА_1 проходив лікування у вказаному медичному закладі з 11.04.2021 по 20.04.2021 з діагнозом закритий перелом кісток правого передпліччя зі зміщенням. Як у судовому засіданні пояснила відповідач, вона, коли її батько у 2021 році зламав руку, забрали його до себе додому, влаштувала його до медичного закладу в м. Мерефа, де ОСОБА_1 було забезпечено необхідне лікування та медичне обстеження, після проходження якого ОСОБА_1 залишився проживати в неї вдома та був забезпечений усім необхідним. Вказані обставини не оспорювалися позивачем у судовому засіданні, який підтвердив, що коли він у 2021 році вперше зламав руку, то дочка забрала його до себе, посилаючись, що в неї є знайомий лікар, він пролікувався у лікарні, а потім дочка привезла його до себе додому до селища Бабаї.

У свою чергу, що стосується наданих суду відповідачем копії квитанції №75976273 від 26.01.2021 про оплату послуг КП «Комуненерго», в сумі 1 329,93 грн, платник ОСОБА_7 , особовий рахунок НОМЕР_7 , копії квитанції №61246838 від 04.09.2020 про оплату послуг КП «ЖКСП» в сумі 1 000,00 грн, платник ОСОБА_7 , особовий рахунок НОМЕР_8 , то суд звертає увагу, що з наданих суду копій квитанцій неможливо установити, за якою адресою надавалися такі послуги КП «ЖКСП» та КП «Комуненерго» та, як наслідок, сплачувалися ОСОБА_7 , позаяк надані суду квитанції не містять відомостей ані стосовно адреси такого об`єкту, ані відомостей щодо особи, на ім`я якої було відкрито відповідні особові рахунки. Відтак, такі надані відповідачем докази суд відхиляє, як неналежні, оскільки вони не містять жодних відомостей щодо предмету доказування у даній справі.

Надаючи оцінку наданим відповідачем доказам в обґрунтування обраної позиції, то суд зазначає, що надані відповідачем копії безготівкових платежів від 30.12.2021 на суму 2199,60 грн; від 04.03.2021 на суму 821,10 грн; від 19.04.2021 на суму 554,50 грн; від 17.05.2021 на суму 1107,00 грн; від 25.05.2021 на суму 816,35 грн; від 10.07.2021 на суму 3747,55 грн; від 20.07.2021 на суму 189,82 грн; від 21.08.2021 на суму 3673,84 грн; від 14.10.2021 на суму 953,80 грн; від 27.10.2021 на суму 404,90 грн; від 29.10.2021 на суму 629,40 грн; від 19.01.2022 на суму 1133,80 грн; від 22.09.2022 на суму 1615,84 грн; від 18.11.2022 на суму 1508,50 грн; від 02.12.2022 на суму 2012,47 грн; від 28.12.2022 на суму 1594,79 грн; від 06.01.2023 на суму 977,00 грн; від 01.02.2023 на суму 2363,68 грн; від 01.03.2023 на суму 2143,20 грн; від 17.03.2023 на суму 1137,00 грн; від 20.04.2023 на суму 409,90 грн; від 20.04.2023 на суму 630,00 грн; від 04.10.2023 на суму 583,71 грн; від 05.10.2023 на суму 1143,69 грн; від 05.10.2023 на суму 507,30 грн; від 06.05.2023 на суму 920,60 грн; від 27.05.2023 на суму 1125,40 грн; від 07.07.2023 на суму 3346,50 грн; від 03.08.2023 на суму 3083,70 грн; від 23.08.2023 на суму 1101,40 грн; від 23.08.2023 на суму 1101,40 грн; від 27.08.2023 на суму 1419,30 грн; від 11.09.2023 на суму 3626,85 грн; від 26.09.2023 на суму 1054,10 грн (Т. 1, а.с. 84-107) не містять жодних відомостей, щодо особи, яка здійснювала такі витрати, як і не можливо встановити обставини того, що такі витрати здійснювалися саме відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 . З огляду на викладене, суд не приймає до уваги такі надані суду відповідачем докази, позаяк останні не містять жодних відомостей щодо предмету доказування у даній цивільній справі та, як наслідок, у розумінні вимог ст. 77 ЦПК України, є неналежними.

З приводу наданої суду відповідачем згоди від 09 жовтня 2007 року за підписом ОСОБА_7 на укладення його дружиною ОСОБА_10 спадкового договору із ОСОБА_1 , суд ураховує таке.

Так, як убачається зі змісту наданої суду згоди, ОСОБА_7 одружений із ОСОБА_2 та надає свою згоду дружині на підписання спадкового договору з її батьком ОСОБА_1 , з умовами договору він ознайомлений, не заперечує проти залучення коштів із загального сімейного бюджету та використання інших матеріальних ресурсів, які належать їх зі ОСОБА_10 родині, для виконання умов договору, не заперечує щодо залучення його особисто для виконання логістичних функцій фахівця з питань, які виникнуть щодо виконання умов договору, не заперечує проти використання банківських карт, що видані на його ім`я для сплати, виконання умов договору. Зазначає, що кошти на банківських картках, які видані на його ім`я, є коштами сімейного бюджету та можуть використовуватися на реалізацію дій для виконання умов спадкового договору.

У свою чергу, зміст оспорюваного позивачем спадкового договору не містить посилань на надання чоловіком «набувача» ОСОБА_10 ОСОБА_7 згоди на укладення останньою згоди з ОСОБА_1 .

Водночас, у судовому засіданні ОСОБА_7 був допитаний як свідок та, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від надання показань, дав свідчення, якими підтвердив обставини, зазначені у наданій суду згоді, а відтак, підстави стверджувати про неправдивість наведених у згоді відомостей у суду відсутні.

Разом з тим, що стосується наданих суду відповідачем договору від 14.10.2011, укладеного між ПП «Лагуна Торгівельний будинок» та ОСОБА_7 про виготовлення, доставку та установлення виробів - пластикових вікон та Комерційної пропозиції №10/11 до такого договору, на підтвердження, як про це зазначає відповідач, придбання та встановлення у квартирі позивача пластикових вікон, ту суд зважає на те, що надані суду документи не містять відомостей про сплату відповідачем або уповноваженою нею особою вартості таких виробів та, як наслідок, їх встановлення в квартирі позивача ОСОБА_1 . Крім того, надані суду документи містять відомості про замовлення та встановлення у подальшому таких виробів за адресою АДРЕСА_1 , яка є відмінною від адреси місцезнаходження належної на праві власності позивачу ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Відтак, такі докази, надані відповідачем, суд відхиляє як неналежні, позаяк вони не містять у собі відомостей щодо предмету доказування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Здійснивши аналіз викладених вище обставин та, установивши, що позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які мають значення для справи та на які він посилається як на підставу своїх вимог, суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про розірвання спадкового договору.

Крім позовної вимоги про розірвання спадкового договору позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його, позивача, користь моральної шкоди в сумі 30 000,00 гривень.

Вирішуючи дану позовну вимогу ОСОБА_1 , суд керується таким.

За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як посилається у пред`явленому позові позивач, невиконанням умов спадкового договору відповідачем йому причиняються моральні страждання.

Водночас, з огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору, укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_2 через недоведеність позивачем пред`явлених позовних вимог, а саме -невиконання відповідачем умов п.7 Спадкового договору, то позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, як така, що є похідною від позовної вимоги про розірвання спадкового договору, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, позивач у разі наявності труднощів щодо витребування доказів у справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, наділений процесуальним правом звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, водночас, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене вище, всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, наданих суду позивачем, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12, 81, 82, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанець Олена Борисівна, про розірвання спадкового договору, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанець Олена Борисівна, місцезнаходження м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 27Г.

Повне судове рішення складено і підписано 17 квітня 2025 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова