провадження № 4-с/619/4/25
УХВАЛА

іменем України

17 квітня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Пруднікова О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , державний виконавець Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

встановила:

14 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області зі скаргою, в якій просить:

- поновити пропущений процесуальний строк на оскарження постанови державного виконавця від 11 березня 2025 року відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України;

- зобов`язати державного виконавця Мєрємєрю Вікторію Павлівну у виконавчому провадженні № 77389907 з виконання ухвали № 619/10103/24 виданої 22.01.2025 Дергачівським районним судом Харківської області у постанові про накладення штрафу від 11.03.2025 року у реченні «Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» виправити статтю 63 на частину 3 статті 64-1, яка відповідає накладенню штрафу за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною.

Вивчивши скаргу та клопотання про поновлення строку на її подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Частиною 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Постанова про накладення штрафу винесена старшим державним виконавцем Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мєрємєрєю В.П. у виконавчому провадженні №77389907 11 березня 2025 року.

Зі скаргою на дії державного виконавця Салов В.В. звернувся 14 квітня 2025 року.

У скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 08.04.2025 через електронний суд ознайомився з поданням державного виконавця від 07.04.2025 року про розшук боржника - громадянки ОСОБА_3 у виконавчому провадженні 77389907 з виконання ухвали № 619/10103/24 виданої 22.01.2025 Дергачівським районним судом Харківської області. Серед доданих додатків містилась постанова про накладення штрафу від 11.03.2025 року, в якій помилково зазначено, статтю згідно з якою було накладено штраф, а саме статтю 63 Закону України "Про виконавче провадження". Державним виконавцем у постанові від 11.03.2025 про накладення штрафу на боржника у реченні «Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» допущено неточність у зазначені статті, замість частин 3 статті 64-1 Закону, яка регулює порядок винесення постанови про накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною, зазначена загальна стаття 63 Закону, яка застосовується виключно при виконанні рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною та виконання інших загальних дій немайнового характеру, які не стосуються встановлення побачень з дитиною.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що суди повинні враховувати, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові (постанова Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19).

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

У своїй скарзі ОСОБА_1 , посилається на те, що 08.04.2025 року через електронний суд ознайомився з поданням державного виконавця від 07.04.2025 року про розшук боржника, до якого була додана постанова державного виконавця про накладення штрафу від 11.03.2025 року.

Разом з тим, заявник не зазначає чи отримував або не отримував він постанову державного виконавця про накладення штрафу від 11.03.2025 року, не надає відповідних доказів. Відповідного клопотання про витребування доказів про надсилання або ненадсилання йому постанови державного виконавця про накладення штрафу від 11.03.2025 року заявник не заявляє та відповідних доказів не надає.

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити чи пропущено строк заявником з поважних причин, адже постанова про накладення штрафу винесена державним виконавцем 11 березня 2025 року, підписана електронним підписом 13 березня 2025 року. Посилання заявника на те, що він 08.04.2025 року ознайомився з поданням державного виконавця від 07.04.2025 року про розшук боржника, до якого була додана постанова від 11.03.2025 не свідчить про те, що заявник не отримував її раніше і відповідно не дізнався про порушення своїх прав раніше.

Отже, причин пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця від 11.03. 2025 року заявником не зазначено.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Частиною 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що у разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 не зазначено причин пропуску десятиденного строку, встановленого п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України, суд дійшов висновку про повернення скарги без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 448, 449 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесуального строку на оскарження постанови державного виконавця від 11 березня 2025 року.

Скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , державний виконавець Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області на дії/бездіяльність органу примусового виконання - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Роз`яснити, що ОСОБА_1 після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя О. В. Пруднікова