Провадження № 2/643/784/25
УХВАЛА

17.04.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2017 року народження.

Ухвалою від 21.10.2024 року Московський районний суд м. Харкова вищевказану позовну заяву залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Вказана ухвала суду двічі була направлена на адресу позивача, яка зазначена у поданій заяві, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з трекномерами 735, 512.

Відповідно до ст. 123 Цивільного процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим, до теперішнього часу позивачем недоліки не усунуті, жодних заяв та клопотань про неможливість виконати вимоги ухвали суду від 21.10.2024 або продовження встановлених процесуальних строків на адресу суду не надходило.

Згідно з ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

З огляду на те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у визначений судом строк, суд, керуючись ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про необхідність повернення ОСОБА_1 даної позовної заяви з додатками.

Керуючись ст. ст. 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 визнати неподаною та повернути позивачу.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 її право повторно звернутися з даною позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

3. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко