Справа № 149/1917/23
Провадження № 22-ц/801/582/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуСправа № 149/1917/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агроголд» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року, ухвалене суддею Павлюк О.О., повне рішення складено 23 грудня 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агроголд» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати недійсним договір оренди землі від 14 грудня 2022 року площею 3,1825 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:003:0546, укладений між ним, ОСОБА_1 , та Фермерським господарством «Агроголд» (далі ФГ «Агроголд»), який зареєстрований 16 грудня 2022 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Мельник Анною Олександрівною, номер запису про речове право 48762788;

- скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 48762788, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Мельник Анною Олександрівною 16 грудня 2022 року о 08:49:41 год. про речове право, а саме: право оренди ФГ «Агроголд», , земельної ділянки площею 3,1825 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:003:0546, строк дії до 14 грудня 2032 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що після смерті своєї бабки ОСОБА_2 він успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На початку грудня 2022 року до нього звернувся колишній сільський голова Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_3 із пропозицією допомогти йому сформувати земельну ділянку, як об`єкт цивільних прав, а саме внести інформацію про неї до Державного земельного кадастру із присвоєнням кадастрового номеру, повідомивши, що якщо він не оформить дану земельну до 2025 року, то право на неї перейде до держави.

Позивач повідомив ОСОБА_3 , що із оформленням документів на земельну ділянку йому допомагає ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 запропонували позивачу допомогу в оформленні кадастрового номера на земельну ділянку, на що він погодився. Приблизно через дві неділі до нього подзвонив ОСОБА_3 і повідомив, що наступного дня вони поїдуть у місто Хмільник оформляти кадастровий номер.

На наступний день до нього додому приїхав ОСОБА_5 із ще одним невідомим для нього чоловіком та вони разом поїхали у місто Хмільник, де у державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори Глуздань С.В. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 грудня 2022 року на земельну ділянку площею 3,1825 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області з кадастровим номером :05:003:0546.

Після цього вказане свідоцтво про право на спадщину забрав ОСОБА_5 та відвів його до якоїсь жінки, яка знаходилася в АДРЕСА_1 , в приміщенні колишньої Хмільницької районної ради, як виявилось пізніше це була ОСОБА_6 , у якої йому сказали розписатися за кадастровий номер.

ОСОБА_1 вказує, що не читаючи документи він поставив свій підпис у них, оскільки вважав, що підписується за отримання кадастрового номера. Після цього свідоцтво було повернуто.

Пізніше позивач встановив, що ним було підписано договір оренди земельної ділянки від 14 грудня 2022 року строком на 10 років. Однак, наміру передавати земельну ділянку в оренду ФГ «Агроголд» у нього не було, оскільки у нього уже була домовленість із ОСОБА_4 про передачу йому земельної ділянки, про що між ними було укладено відповідний попередній договір оренди земельної ділянки та ним отримано за це плату в сумі 10 000 гривень.

Позивач зазначає, що 26 травня 2021 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в розмірі 1,96 умовних кадастрових гектарів.

Рішенням 14 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради від 24 червня 2021 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 1,96 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Порицької сільської ради та належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 2021 року.

Із викладеного слідує, що державний нотаріус Глуздань С.В. не вправі була у спадковій справі №55/2020 вдруге видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ту ж саму земельну частку (пай), оскільки на момент смерті бабки спадщина відкрилася на земельну частку (пай) в розмірі 1,96 умовних кадастрових гектарів, а не на сформовану земельну ділянку площею 3,1825 га.

Оскільки оскаржуваний договір оренди землі від 14 грудня 2022 року був підписаний внаслідок допущеної помилки, наявні підстави для визнання його недійсним.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 14.12.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Агроголд», яким передано в оренду земельну ділянку площею 3,1825 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:003:0546, зареєстрований 16.12.2022 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Мельник Анною Олександрівною, номер запису про речове право 48762788.

Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 48762788, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Мельник А. О. 16.12.2022 про речове право: право оренди ФГ «Агроголд», , земельної ділянки площею 3,1825 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:003:0546 строком дії до 14.12.2032.

Стягнуто з ФГ «Агроголд» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду в сумі 2147,20 грн та понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката в сумі 6 000 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ФГ «Агроголд» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_1 у січні 2022 року не був власником земельної ділянки площею 3,1825 га з кадастровим номером :05:003:0546, а тому із ФОП ОСОБА_4 не міг укладати договору оренди землі. ОСОБА_1 не міг оформити права власності на вказану земельну ділянку, оскільки він помилково успадкував право на земельну частку (пай), а не на земельну ділянку. Лише після набуття 14 грудня 2022 року права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 набув правомочностей власника відповідно до статті 125 ЗК України. ОСОБА_1 усвідомлював, що він власноручно підписує договір оренди землі із ФГ «Агроголд». У подальшому, ОСОБА_1 отримував оренду плату за умовами вказаного договору. У доведення помилки при укладенні договору оренди землі ставляться обставини, які мали місце на початку 2022 року, коли ОСОБА_1 не був власником земельної ділянки.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов висновку, що позивачем відповідно до правомочностей власника в порядку спадкування вчинялися дії щодо оформлення права на земельну ділянку, що залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зокрема замовлялася у 2021 році технічна документація, досягалася домовленість з ФОП ОСОБА_4 щодо подальшої передачі земельної ділянки в оренду, згідно розписки на звороті акту прийому-передачі ОСОБА_1 підтвердив, що саме ОСОБА_4 у січні 2022 року за свої кошти оформляв пай, який перейшов ОСОБА_1 від матері. Звернення ОСОБА_1 до Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з приводу оформлення права на земельну ділянку також свідчить про його активний намір користуватися правомочностями власника та небайдужість до долі належного йому майна. Суд вважав, що послідовність подій, що відбулися в грудні 2022 року (реєстрація права власності за спадкодавцем 05 грудня 2022 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0546, реєстрація права на неї за позивачем та підписання договору оренди землі в один день 14 грудня 2022 року) вказує в сукупності з іншими встановленими обставинами на помилковість оцінки подій ОСОБА_1 при підписанні договору оренди з ФГ «Агроголд», оскільки дійсна воля позивача була спрямована на оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства. Жодних доказів, які б свідчили про послідовну домовленість позивача з ФГ «Агроголд», в тому числі щодо передачі в оренду земельної ділянки на 10 років, в ході розгляду справи здобуто не було.

Відтак суд, встановивши, що позивач помилився щодо обставин і юридичних наслідків підписання ним документів, що має істотне значення, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що 26 травня 2021 року державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори Вінницької області Глуздань С.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем визначеного в заповіті майна ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), яке на час розпаювання перебувало у КСП «Україна» с.Порик Хмільницького району Вінницької області розміром 1, 96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного спадкодавцеві на підставі сертифіката серії ВН №0076450, виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією 05 серпня 1997 року, зареєстрованого у книзі рестрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 07 серпня 1997 року, за №368 (а.с.9 т.1).

24 червня 2021 року рішенням 14 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради Вінницької області №598 від 24 червня 2021 року надано дозвіл на виготовлення, з метою подальшого оформлення права власності на земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну частку (пай) на території Хмільницької міської територіальної громади за межами населених пунктів ОСОБА_1 орієнтовною площею 1,96 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на території колишньої Порицької сільської ради) (а.с.19 т.1).

14 грудня 2022 року державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори Вінницької області Глуздань С.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем визначеного в заповіті майна Бондар Дарії Калениківнию Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 3,1825 га, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належної спадкодавцеві на праві власності. Кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0546 (а.с.47 т.1).

14 грудня 2022 року за ОСОБА_1 на підставі вказаного свідоцтва зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,1825 га з кадастровим номером :05:003:0546, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 49 т.1).

У цей же день між ОСОБА_1 та ФГ «Агроголд» укладено договір оренди, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0546 (а.с.50 т.1).

Право оренди земельної ділянки зареєстровано 16 грудня 2022 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №320289813 від 16 січня 2023 року) (а.с.53 т.1).

ОСОБА_1 звертався до поліції із заявою з приводу неправомірних дій ОСОБА_5 щодо введення його в оману під час укладення договору оренди землі (а.с.55,56 т.1).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною 2 статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У ч. 1 ст. 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Вказаною нормою визначено, зокрема, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Їх невиконання є підставою для визнання правочинів недійсними.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частини першої статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення.

Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №759/17065/14-ц зроблено висновок щодо застосування статті 229 ЦК України та зазначено, що під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність чи можливість використання її за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Під природою правочину необхідно розуміти сутність правочину, яка дозволяє відмежувати його від інших правочинів. Причому природа правочину охоплюватиме собою його характеристику з позицій: а) оплатності або безоплатності ( наприклад, особа вважала, що укладає договір довічного утримання, а насправді уклала договір дарування); б) правових наслідків його вчинення ( наприклад, особа вважала, що укладає договір комісії, а насправді це був договір купівлі-продажу з відстроченням платежу).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі, пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Такими обставинами, зокрема, є: вік позивача та стан його здоров`я; наявність у позивача іншого житла крім спірного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу покупцеві та продовження позивачем проживання в спірному житлі після укладення договору.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що підписуючи документи він вважав, що підписується за отримання кадастрового номеру земельної ділянки, тоді як волевиявлення на укладення договору оренди з ФГ «Агроголд» у нього не було. Жодних документів він не читав, так як не взяв із собою окулярів. Відтак ОСОБА_1 вважає, що договір оренди землі було підписано ним під впливом помилки, у зв`язку з чим договір підлягає визнанню недійсним.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин вчинено ним під впливом помилки.

ОСОБА_1 стверджує про те, що він не читав зміст документів через те, що не взяв із собою окулярів.

При цьому позивач не довів ту обставину, що на момент укладення спірного договору оренди землі у нього були проблеми із зором, які в категоричній формі унеможливлювали сприйняття ним тексту (без застосування окулярів). А при наявності бажання знати, що підписується ним (навіть без окулярів) ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися сторонньою допомогою.

За вимогами статті 229 ЦК України, помилка внаслідок недбальства (зокрема, не читання тексту документів) не є підставою для визнання правочину недійсним.

Апеляційний суд також враховує, що як визначено умовами договору оренди землі від 14 грудня 2022 року, договір укладено у трьох примірниках, один з яких знаходиться в орендодавця.

ОСОБА_1 в позовній заяві не заперечив факт отримання примірника договору оренди землі, тобто достеменно був обізнаний із змістом підписаного документа, а відтак і природою укладеного правочину.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 16 червня 2023 року, тобто через пів року після укладення договору оренди.

Як зазначає ФГ «Агроголд» в апеляційній скарзі, після підписання договору оренди за два роки ОСОБА_1 отримав оренду плату у повному обсязі (12 500 гривень та 16 000 гривень).

Хоча доказів на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надано, апеляційний суд бере до уваги процесуальну поведінку ОСОБА_1 , який отримавши копію апеляційної скарги відзиву на скаргу не подав, а відтак не спростував викладені в апеляційній скарзі доводи.

Зазначення на акті прийому-передачі земельної ділянки про те, що ОСОБА_4 за свої кошти оформив пай, який перейшов ОСОБА_1 у власність, не свідчить про наявність між ними домовленості про подальшу передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 , оскільки договір оренди землі від 30 грудня 2021 року не містить інформації про предмет договору та об`єкт оренди.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами наявність підстав для задоволення його позову.

Висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог і наявність підстав для визнання договору оренди землі недійсним є помилковими.

Відповідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням наведеного, оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, а відтак і у задоволенні похідної від неї позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі.

Відповідно до положень ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ФГ «Агроголд» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 220,80 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агроголд» задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агроголд» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства «Агроголд» () судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк