УХВАЛА

15 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 673/923/23

провадження № 61-4305ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іваницький Андрій Миронович, на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено частково.Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 (на час набуття права власності Деражнянський район), Хмельницька область; земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0215 площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (на час набуття права власності Деражнянський район), Хмельницька область; земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0214 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0362 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (на час набуття права власності Деражнянський район), Хмельницька область; земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0022 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0982 га, яка розташована на території Яськовецької сільської ради Хмельницького району (на час набуття права власності Деражнянського району) Хмельницької області. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

25 березня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, подавши докази на підтвердження понесення таких витрат.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

03 квітня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іваницький А. М., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, ухвалити нове додаткове судове рішення про задоволення його заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування статті 141 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до частин першої-другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, від 15 листопада 2024 року у справі № 756/12382/19 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання відповідних доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Як встановлено апеляційним судом, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що орієнтовний розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги в апеляційному суді складає 15 000,00 грн, повідомив, що докази на підтвердження розміру витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Такі докази заявник подав разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, зокрема копію договору про надання правничої допомоги від 08 січня 2025 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 08 січня 2025 року № 08012025, копію акта наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 08 січня 2025 року, складеного 25 березня 2025 року. Зазначив, що до закінчення судових дебатів у справі не міг подати акт наданої правничої допомоги, оскільки він складений лише 25 березня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції оцінивши подані позивачем документи встановив, що гонорар за надання правничої допомоги у справі визначений за домовленістю сторін у договорі про надання правничої допомоги від 08 січня 2025 року у фіксованому розмірі 15 000,00 грн, сплачений ОСОБА_1 у день укладення договору - 08 січня 2025 року, а складений 25 березня 2025 року акт наданої правничої допомоги не містить зазначення часу, витраченого на правничу допомогу, вартості участі у судових засіданнях.

З огляду на вказане апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки зазначена причина неподання до суду доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, не може бути визнана поважною.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Висновки апеляційного суду, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин та характеру спірних правовідносин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні процесуального питання не викликає розумних сумнівів.

Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іваницький А. М., та змісту ухвали суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи, є необґрунтованою.

Подібний підхід застосований в ухвалах Верховного Суду від 12 серпня 2024 року у справі № 686/9133/23, від 16 серпня 2024 року у справі № 755/6672/23, від 23 серпня 2024 року у справі № 758/5321/23.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іваницький Андрій Миронович, на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович