Справа № 930/454/25
Провадження № 2-о/930/49/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області в складі:

головуючого - судді Науменка С.М.,

при секретарі Андрущак Л.П.,

учасників справи: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Немирівська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту постійного проживання в одному житловому будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Немирів Вінницької області, на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Немирів, де і проживає по сьогоднішній день.

Її батьками являються: батько ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

24 квітня 2006 року помирає її мати ОСОБА_3 , у віці 81 рік, в АДРЕСА_1 , де вона постійно проживала та була зареєстрована.

Ще перед смертю, а саме 23 грудня 2004 року вони з покійною матір`ю підписали нотаріально засвідчений договір довічного утримання відповідно до якого вона зобов`язувалась довічно утримувати матір за адресою її проживання, а також вона отримала у власність вказаний вище житловий будинок.

Однак, переоформити на своє ім`я земельну ділянку, яка знаходиться біля вказаного житлового будинку, вони по ряду об`єктивних та суб`єктивних причин на той час не встигли.

Таким чином, вказана земельна ділянка є спадщиною покійної матері, так як відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю вона являється її власником.

Звернувшись лише нещодавно до Немирівської державної нотаріальної контори із надавши відповідні документи, виявилось, що на момент смерті матері вона була зареєстрована по адресі АДРЕСА_2 не за місцем реєстрації та проживання її та матері АДРЕСА_1 .

Таким чином, державним нотаріусом було рекомендовано їй звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання із покійною матір`ю.

ОСОБА_1 дочка покійної матері як спадкоємець першої черги за законом на підставі ст. 1261 ЦК України у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України повністю прийняла спадщину після її смерті, так як постійно проживала разом з нею в одному житловому будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 , в судовому засіданні заяву підтримує, просить її задовольнити.

Представник заявника адвокат Кіцула В.І. в судовому засіданні заяву підтримує просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та проти задоволення заяви не заперечує.

Також судом в ході розгляду справи було допитано свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , які у своїх з показах фактично підтвердили той факт, що заявник постійно проживав із своєю покійною матір`ю по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , не зважаючи на те, що спадкодавець була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, покази свідків, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного:

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Копія свідоцтва про смерть серії Серія НОМЕР_1 від 040054 від 25 квітня 2006 року, підтверджує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та заявником ОСОБА_1 підтверджується: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , де в графі мати записана ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті останньої, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Немирівська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала в одному житловому будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Немирів Вінницької області, на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст. 351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарг на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: С.М.Науменко