ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1520/25 Справа № 188/1038/23 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №188/1038/23 за скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Муштей Юлії Володимирівни, при винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, боржник: ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року, ухвалену у складі судді Курочкіної О.М, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року по справі №188/2156/13-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 647,16 доларів США, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США, що еквівалентно 53 130,75 грн., та судові витрати в сумі 531,30 грн.

На виконання зазначеного рішення суду до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було направлено заяву про примусове виконання виконавчого листа №188/2156/13-ц, виданого 26 серпня 2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області у цій справі.

01 лютого 2016 року державним виконавцем, у винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №50169996.

Представник стягувача неодноразово звертався до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із клопотаннями щодо повідомлення про стан виконання виконавчого документу.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №50169996 від 04 грудня 2020 року виконавче провадження №50169996 було закінчено державним виконавцем Муштей Юлією Володимирівною на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне конання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Не погодившись з діями держвиконавця щодо закриття виконавчого провадження, представник стягувача звернувся зі скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 04 грудня 2020 року вищевказаним державним виконавцем, у виконання виконавчого листа №188/2156/13-ц, виданого 26 серпня 2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу 6 647,16 доларів США, що еквівалентно 53 130,75 грн., та було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50169996 з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду.

Вважає, що погашення гривневого еквіваленту заборгованості, який розраховано станом на дату ухвалення рішення, не може вважатись повним фактичним виконанням рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки це суперечить положенням ч.2 ст.533 ЦК України.

Просив визнати неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси АТ «УкрСиббанк» дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Муштей Ю.В., які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №50169996 від 04 грудня 2020 року. Визнати неправомірною та скасувати постанову від 04 грудня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №50169996 з примусового виконання виконавчого листа №188/2156/13-ц, виданого 26 серпня 2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року у задоволенні скарги АТ «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Муштей Ю.В. відмовлено.

Не погодившись з зазначеними судовими рішеннями, представник АТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року, а також такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким скаргу АТ «УкрСиббанк» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Хорошилов І.С. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з підстав того, що сам позивач при зверненні до суду мав на меті стягнути борг у валюті з відповідним його еквівалентом у гривні, тому в рішенні суду вказано дві суми. Окрім цього, зазначає, що предметом кредитного договору були валютні кошти з відповідним їх еквівалентом в національній валюті. Зазначає, що сам позов був заявлений з еквівалентом в національній валюті, тому рішення суду було прийняте відповідно до вимог закону. У зв`язку з чим, просив суд, апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» залишити без задоволення, а ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Представником АТ «УкрСиббанк» було подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника.

Боржник її представник, а також особа, дії якої оскаржуються, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року зі ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 647 доларів США 16 центів, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США еквівалентно 53 130 грн. 75 коп., з яких: 5 788,46 доларів США, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США еквівалентно 46 267,16 грн. - заборгованість по кредиту; 858,70 доларів США, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США еквівалентно 6 863,59 грн. - заборгованість за процентами.

Тобто, рішенням суду заборгованість у іноземній валюті визначено в гривневому еквіваленті в розмірі 53 130 грн. 75 коп. Рішення набрало чинності 26.06.2015 року і по справі 26.08.2015 року було видано виконавчий документ, за яким порушено виконавче провадження.

03.03.2016 року держвиконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено за місцем роботи, а саме в ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля».

17.09.2020 року до відділу виконавчої служби надійшло повідомлення від ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що згідно постанови від 03.03.2016 року ВП №50169996 про утримання із заробітної плати боржника ОСОБА_1 суми боргу 53662,05 грн., виконавчого збору 5366,20 грн., витрат виконавчого провадження 123,23 грн. утримані та перераховані у повному обсязі.

20.12.2020 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Муштей Ю.В., на підставі п.9 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження», виконавче провадження було закрите.

Відмовляючи у задоволенні скарги АТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив із того, що виконавче провадження здійснено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та змісту судового рішення, оскільки, Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, який сплатив таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання, що узгоджується з Правовою позицією викладеній у Постанові ВП ВС від 30.05.2018 по справі № 750/8676/15-ц.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) зроблено висновок про те, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до п.22 Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, згідно з якою грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої зазначеної статті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року зі ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 647 доларів США 16 центів, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США еквівалентно 53 130 грн. 75 коп., з яких: 5 788,46 доларів США, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США еквівалентно 46 267,16 грн. - заборгованість по кредиту; 858,70 доларів США, що за курсом НБУ 7,993 гривні за 1 долар США еквівалентно 6 863,59 грн. - заборгованість за процентами.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму саме у іноземній валюті, що було передбачено умовами кредитного договору, та з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Саме такий висновок викладено в Постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №761/12665/14-ц.

За таких підстав, визначення державним виконавцем заборгованості в розмірі 53 130,75 грн. та стягнення зазначеної суми не є належним та повним виконанням рішення суду, в якому заборгованість визначена в іноземній валюті, що виконавцем не враховано.

Зазначене є підставою скасування оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки вона винесена передчасно.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що державний виконавець не вчинив всіх необхідних дій у виконавчому провадженні, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і вирішив питання про закінчення виконавчого провадження передчасно.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення скарги ПАТ «УкрСиббанк».

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року у цивільній справі №188/1038/23 скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Муштей Юлії Володимирівни, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №50169996 від 04 грудня 2020 року.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження винесену 04 грудня 2020 року в рамках виконавчого провадження №50169996 з примусового виконання виконавчого листа №188/2156/13-ц, виданого 26 серпня 2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: А.В. Гапонов

Г.В. Новікова

Повна постанова складена 16.04.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв