ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3170/25 Справа № 201/6872/24 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у порядку регресу (суддя першої інстанції Скиба С.А.),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача на користь страхової компанії 129840,48 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження доказів у справі.

Скаргу мотивує тим, що місцевий суд без жодного належного доказу у справі ухвалив рішення, справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за фактом ДТП із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська витребувана не була, доказів невідповідності технічного стану ТЗ як причини ДТП ані позивачем, ані судом не представлено.

ОСОБА_1 , просив рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що викладені доводи скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Страхова компанія просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомний належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202190927, згідно якого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Citroen Jumper» , державний номерний знак НОМЕР_1 ( а.с. 6 ). 9 серпня 2021 року об 11.05 годині , керуючи транспортним засобом «Citroen Jumper» , державний номерний знак, не встежив за технічним станом та справністю гальмівної системи цього засобу , внаслідок чого під час руху в районі будинку АДРЕСА_1 втратив керування та виїхав на зустрічну частину дороги, де здійснив наїзд на припарковані автомобілі «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , що був залишений водієм ОСОБА_2 , а також «Toyota Celica» , державний номерний знак НОМЕР_3 , що був залишений водієм ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 1.3 , 1.5 , 2.3 «а, б» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам . Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 8 вересня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України ( а.с. 13 ).

Потерпіла особа ОСОБА_2 своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу ( а.с. 16 17 , 18 ) . Згідно ремонтної калькуляції № Б11082101 від 11 серпня 2021 року, наданого експертом ОСОБА_4 вартість матеріального збитку автомобілю потерпілої особи у ДТП «Mitsubishi Pajero» , державний номерний знак НОМЕР_2 склала 171235 гривень 63 копійки, збиток заподіяний автомобілю з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу потерпілої особи у ДТП «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , без ПДВ на запасні частини складає 82440 гривень 48 копійок.

Згідно до умов договору страхування , ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 79840 гривень 48 копійок за вирахуванням франшизи у розмірі 2600 гривень 00 копійок за полісом № 202190927 та ПДВ на запасні частини , що підтверджується платіжним дорученням № 47333872 від 20 серпня 2021 року ( а.с. 34 ). Потерпіла особа ОСОБА_3 своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с. 36 37 , 38 , 39). Згідно висновку експерта № ZUs260821 від 31 серпня 2021 року наданого судовим експертом Мазурек А.А. вартість матеріального збитку автомобілю потерпілої особи у ДТП «Toyota Celica» , державний номерний знак НОМЕР_3 склала 92419 гривень 58 копійок ( а.с. 40 44 ).

Згідно умов договору страхування та заяви погодження розміру страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 50000 гривень 00 копійок , що підтверджується платіжним дорученням № 53996054 від 21 вересня 2021 року ( а.с. 57 ) .

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 129840 гривень 48 копійок. Відповідач не стежив за справністю гальмівної системи транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковані автомобілі, чим порушив п. 2.3 «а, б» Правил дорожнього руху України, тому позивач , який є страховиком, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

П. 2.3а) ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року № 201/8587/21, яка набула законної сили та в апеляційному порядку не була оскаржена встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Крім того, даною постановою суду встановлено, що « ОСОБА_1 , з`явившись до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що під час руху по пр. Гагаріна в м. Дніпрі на керованому ним транспортному засобі відмовили гальмівні системи, у зв`язку з чим, він, намагаючись уникнути тяжких наслідків, застосував стоянкове гальмування, однак це не допомогло зупинити транспортний засіб, після чого він втратив керування та виїхав на зустрічну частину дороги, де здійснив наїзд на припарковані автомобілі.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 145120 від 09 серпня 2021 року, схемою місця дорожньо-транспортної події від 09 серпня 2021 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередній напрямок руху водія та розташування транспортних засобів після цього, при цьому зі зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень цих засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги, поясненнями водіїв-учасників події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поясненнями очевидця події свідка ОСОБА_5 , а також власними поясненнями ОСОБА_6 , чим в сукупності доводиться, що останній дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Згідно із висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2019 року в справі №234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18), при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18), від 20 квітня 2022 року у справі № 910/2615/18 (провадження № 12-75гс21)).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення визнав свою вину, також слід зазначити, що постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності в апеляційному порядку оскаржена не була.

встановлено факт того, що відповідач керував технічно несправним транспортним засобом, що і стало причиною ДТП та призвело до механічних ушкоджень автомобілів з матеріальними збитками, має усі ознаки преюдиційності та не підлягає доказуванню.

Інший висновок буде суперечити принципам юридичної визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, про що у низці своїх рішень зазначає Європейський суд з прав людини та Конституційний Суд України.

Відповідно до ч. 2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу ( а.с. 16 17 , 18 ) . Згідно ремонтної калькуляції № Б11082101 від 11 серпня 2021 року , наданого експертом ОСОБА_4 вартість матеріального збитку автомобілю потерпілої особи у ДТП «Mitsubishi Pajero» , державний номерний знак НОМЕР_2 склала 171235 гривень 63 копійки , збиток заподіяний автомобілю з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу потерпілої особи у ДТП «Mitsubishi Pajero» , державний номерний знак НОМЕР_2 , без ПДВ на запасні частини складає 82440 гривень 48 копійок .

Згідно до умов договору страхування, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 79840 гривень 48 копійок за вирахуванням франшизи у розмірі 2600 гривень 00 копійок за полісом № 202190927 та ПДВ на запасні частини, що підтверджується платіжним дорученням № 47333872 від 20 серпня 2021 року ( а.с. 34 ) . Потерпіла особа ОСОБА_3 своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу ( а.с. 36 37 , 38 , 39 ).

Згідно висновку експерта № ZUs260821 від 31 серпня 2021 року наданого судовим експертом Мазурек А.А. вартість матеріального збитку автомобілю потерпілої особи у ДТП «Toyota Celica» , державний номерний знак НОМЕР_3 склала 92419 гривень 58 копійок ( а.с. 40 44 ).

Згідно умов договору страхування та заяви погодження розміру страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 50000 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 53996054 від 21 вересня 2021 року ( а.с. 57 ) .

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Виходячи з наведеного, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , внаслідок невідповідності технічного стану його транспортного засобу вимогам ПДР, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, з урахуванням норм підпункту «г» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення у порядку регресу із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суми страхового відшкодування у розмірі 129840,48 грн.

Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 357/11181/17 (провадження №61-41671св18) та у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 348/2675/17 (провадження № 61-17352св19).

Посилання в апеляційній скарзі на задовільний технічний стан ТЗ відповідача є безпідставними, оскільки, як було встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 визнав вину та вказав на підставі ДТП.

Також апеляційний суд не приймає в якості доказів, долучену відповідачем копію пояснень та відповідь з ГУ сервісного центру МВС, оскільки у скарзі не наведено поважності причин не подання таких доказів до суду першої інстанції, саме посилання на юридичну необізнаність, апеляційний суд не приймає та вважає що дана обставина не може вважатись поважною причиною неподання такого доказу.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що клопотання про проведення експертизи щодо технічного стану ТЗ під час ДТП відповідачем ні у суді першої інстанції ні в апеляційні заявлено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v.UKRAINE, № 4909/04, § 58,ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи