САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2483/24
Провадження №2/726/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., за участю секретаря Осипчук Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 00-8186018 від 30.05.2023 у розмірі 22680 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 30.05.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії №00-8186018 від 30.05.2023 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5880 грн. на умовах, передбачених договором, який зобов`язався повернути, сплатити проценти за його користуванням та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Всупереч умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 22 680 грн., яка складається з: 5880,00 грн. - заборгованість по кредиту; 16 800 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 18.12.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» був укладений договір факторингу №18122023, на підставі якого, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 00-8186018 від 30.05.2023. Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №18122023 від 18.12.2023 року від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 680 грн., яку відповідач добровільно не погашає, а тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

07.02.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі.

Позивач ТОВ «ФК «Ейс» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданій позовній заяві просили справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив.

Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 30.05.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії №00-8186018 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5600 грн. на умовах, передбачених договором, який зобов`язався повернути, сплатити проценти за його користуванням та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання за Договором кредитної лінії виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач порушив умови договору та своєчасно не вносив кошти для погашення заборгованості.

Згідно із розрахунком заборгованості відповідач має заборгованість у розмірі 22 680 грн., яка складається з: 5880,00 грн. - заборгованість по кредиту; 16800 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

18.12.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» був укладений договір факторингу №1-18122023, на підставі якого, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 00-8186018.

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №1-18122023 від 18.12.2023 року від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Оскільки відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Доводи сторони відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, в ході судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли та спростовуються належними та допустими доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №17/06/24-01 від 17.06.2024 року, Додаткову угоду до вказаного договору № 1 від 17.06.2024 року, Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.06.2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №16/06/24-01 від 17.06.2024 року, з якого вбачається 6000 грн. понесених витрат.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі №922/15944/17.

Таким чином, вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, складності справи, кількості судових засідань, усталеної практики з вирішення кредитних спорів, вважає, що заявлені представником позивача витрати у сумі 6000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, а тому витрати на правову допомогу необхідно задовольнити частково в сумі 2000,00 грн.

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-8186018 від 30.05.2023 у розмірі 22 680 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, ) витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. , а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 442,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар