Справа №571/1476/24
Провадження № 2/571/20/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, у складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М., позивача ОСОБА_1 , представника ССД Рокитнівської селищної ради Трохимчук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба в справах дітей Рокитнівської селищної ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2015 р.н. та ОСОБА_5 , 2017 р.н. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2014 року перебував у шлюбі з відповідачкою. В шлюбі народилися двоє дітей. З 2019 року відповідачка почала залишати сім`ю на період від кількох днів до кількох тижнів, не пояснюючи причин. В подальшому залишила сім`ю, винаймала житло в с. Томашгороді, Сарненського району, але здебільшого проживала у Києві. З дітьми бачилася рідко, допомоги в їх утриманні батьку дітей не надавала. У 2021 році шлюб між ними розірвано у судовому порядку, на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей. У 2023 році двічі бачилася з дітьми. В подальшому декілька разів спілкувалася з дітьми за ініціативи старшої доньки ОСОБА_6 . Через те, що відповідачка не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не бере участі в підготовці дітей до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, меддогляду, лікування, не надає доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Стверджує, що відповідачка не приймає участі у вихованні дочок та не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків. Просить задоволити позов та позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей.

Разом із позовом надійшло клопотання про залучення органу опіки та піклування Рокитнівської селищної ради, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, яке судом задоволено.

24.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Підготовчі засіданні, які призначалися на 19.08.2024, 02.10.2024, 05.11.2024 відкладалися з огляду на неможливість надати органом опіки та піклування висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухвалою суду від 09.12.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

24.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про допит свідків та долучено висновок органу опіки та піклування Рокитнівської селищної ради.

Інших клопотань не надходило.

Відповідачка з`явилася у підготовче судове засідання 19.08.2024, в інші судові засідання не з`являлася; про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом смс - повідомлень. Правом на відзив не скористалася.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Позивач додатково пояснив, що проживав з відповідачкою разом з 2014 року, приблизно 5 років. Проживали окремо від батьків, після народження дітей, у сім`ї також все було добре, а потім дружина почала «пропадати». Як пояснювала йому - іде гуляти, чи в магазин і не було по 2-3 дні. Неодноразово заставав її з похмілля, неодноразово забирав додому. Через місяць - три знову все повторювалось. У 2021 році їздила на заробітки, працювала у Києві. Привезла дітям вишиванки. У 2024 році передала на День народження дитині в подарунок мобільний телефон, привітала на два тижні пізніше. Також, за час, коли проживала окремо від сім`ї, брала дочок до себе, але, коли влаштовувала застілля, то дзвонили односельці, щоб забирав дітей. Йому відомо, що старша дочка не хоче спілкуватися з матір`ю, а менша спілкується соцмережами, вона ще не розуміє, що мати їх залишила.

Представник органу опіки та піклування пояснила, що відповідачка була їхньою підопічною, так як була дитиною - сиротою, перебувала на обліку, як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Коли вийшла заміж, то потрапила у хорошу сім`ю. В подальшому ССД стало відомо про зміни в її поведінці. Коли надійшла ухвала суду, то відповідачка приїхала, написала пояснення, повідомила, що вона проти позову і буде боротися за свої дітей. Після цього тричі викликалася на комісію по захисту прав дітей, однак не з`являлася, повернулася у Київ на роботу. Пояснила, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем поїхала шукати роботу до Києва, де зараз працює. До 2021 року будь-яких звернень до ССД з приводу мами дітей не надходило. А у кінці 2023 року на початку 2024 року позивач звернувся до ССД та просив провести роботу із матір`ю. Спеціалісти ССД з приводу спору спілкувалися з дітьми, в томі числі, за участю психолога - ОСОБА_7 . В присутності психолога, діти повідомили, що знають маму і люблять її, спілкуються з нею, вона надсилає їм фотографії, обізнані, що у неї інше життя, проте люблять як маму, так і тата. Розказували, як мама приходила додому, а бабуся пригощала її пиріжками. Оскільки відповідачку тричі запрошували на комісію, що мати дітей проігнорувала, було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що як одружилися сторони, то була гарна сім`я. Пізніше відповідачка могла випити, залишити дітей. Років п`ять не проживає з дітьми. Діти проживають з батьками позивача. Їх вихованням займається батько, а також дід з бабою (його батьки). Чи бере відповідачка участь у вихованні дітей їй не відомо, а також їй не відомо, чи перебувають сторони у шлюбі, чи розлучилися. Знає, що відповідачка приїжджала, брала дітей до себе на день-два. Також бачила її весною минулого року, вона бачила її на лавці біля дому. Від меншої дитини - ОСОБА_9 знає, що мама висилає їй фото, фото з собакою, живе у Києві. ОСОБА_9 розповідала, що мама телефонувала до неї, передавала посилку.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що давно не бачила маму дітей, але їй відомо, що вона у травні минулого року приїжджала. Дітьми займається тато. Утримує дітей, водить до школи, у музичну. Яка причина розлучення та окремого проживання - не знає, але на її думку, причиною послужило те, що відповідачка випивала, лишала дітей на батька. Зараз мати дітей проживає окремо. Особисто вона, у дітей про маму вона не розпитує: старша дівчинка більш скрита, мовчазна, а менші - сама може розповідати про маму. Але знає, що коли відповідачка жила в Томашгороді, то приходила до позивача і дітей, в т.ч., окремо до дітей. Чи спілкується мати з дітьми по телефону - їй не відомо.

Заслухавши позивача, його представника, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Спірні відносини виникли з сімейних, зокрема належного виконання батьківських обов`язків щодо виховання, піклування та утримання дітей тим із батьків, який проживає окремо. Вказані відносини регулюються нормами міжнародного права та Сімейного Кодексу України.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - сторонами у цій справі, є батьками дітей ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 15.05.2015 та серії НОМЕР_2 від 20.06.2017 року, відповідно ( а.с. 7-8).

Діти зареєстровані та проживають разом з батьком у АДРЕСА_1 . ( а.с. 69,10,15).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї № 12 від 05.03.2024 ОСОБА_1 проживає з дітьми у квартирі батьків. До складу сім`ї ОСОБА_1 входять двоє дітей та батьки. Із матір`ю дітей розлучений, проживає окремо. Сам забезпечує, доглядає та виховує дітей ( а.с.16).

Діти позитивно характеризуються за місцем навчання. З педагогами спілкується батько дітей, цікавититься їх життям, приводить та забирає зі школи. Мати, ОСОБА_2 контакту із вчителями не підтримує ( а.с.17- 20).

01.12.2021 шлюб між сторонами розірвано, згідно з рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області (а.с.11-12).

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 19.07.2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , 2015 р.н. та ОСОБА_5 , 2017 р.н., в розмірі 3000.00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Розмір заборгованості з аліментів, який рахується за ОСОБА_11 станом на 31.04.2024 -64160 грн., що підтверджується довідкою №11550 від 11.04.2024, виданою Рокитнівським ВДВС у Сарненському районі ( а.с. 29).

Згідно характеристики на ОСОБА_1 , останній працює, одиноко виховує двох малолітніх дочок, характеризується позитивно. Отримує дохід в розмірі 54281,25 грн. ( а.с. 20, 21).

Судом не приймаються до уваги письмові пояснення сусідів позивача - ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , що долучені до позовної заяви ( а.с.22-24), оскільки з них не можливо встановити кому вони адресовані, ким опитувалися вказані особи. Окрім того, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 були допитані та дали покази безпосередньо суду та суд надав їм оцінку.

Дослідженням акту оцінки потреб сім`ї/особи, зокрема стану та потреб дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що діти комунікабельні, виховані, гармонійно розвинуті, підтримуються батьком, самостійні, разом з тим, дітям не вистачає материнської уваги та турботи ( а.с. 25-28).

Згідно висновку ССД від 31.01.2025, спеціалістами ССД встановлено, що діти проживають разом з татом, бабою та дідом. Для їх проживання створені всі необхідні умови для розвитку та виховання. Утриманням дітей займається батько. Мати дітей телефонує їм не часто, в більшості самі діти телефонують їй. Мати дітей - ОСОБА_2 23.07.2027 приїхала до ССД, де написала заяву, в якій підтвердила, що діти дійсно проживають з батьком, який їх забезпечує усім необхідним. Допомогати дітям вона не могла, так як була у важкому матеріальному стані, з позовом про позбавлення батьківських прав не погоджується. На подальші виклики комісії питань захисту прав дитини не з`являлася. У зв`язку з чим прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ( а.с. 72-74).

З наведеного вище, судом встановлено, що діти дійсно проживають з батьком, а мати дітей - окремо. Відповідачка зобов`язана до сплати аліметнів на користь позивача на утримання дітей. Станом на 31.04.24 - розмір заборгованості зі сплати аліментів - 64160 грн. Відповідачка посилається на тяжкий матеріальний стан, як на причину виникнення боргу та неможливість приймати участь у їх забезпеченні. Сама є такою, що перебувала на обліку, як дитина, позбавлена батьківського піклування - сиротою, що стверджувалось представником ССД. На думку, суду вказана обставина цілком може впливати на виконання відповідчкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. ССД не було було встановлено її психологічний стан, матеріальне становище, так як на подальші неодноразові виклики до комісії вона не з`явилась, відомості про те, що відповідачці надавалась допомога, чи іншим чином сприяли у налагодженні належного виконання батьківських обов`язків, матеріали справи не містять. Вказана обставина викликає сумніви у винності поведінки відповідачки, оскільки, саме винна поведінка може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. На думку суду, такого в судовому засіданні встановлено не було. Водночас, підтримує з дітьми зв`язок, зі обмінюється повідомленнями. Судом не було встановлено, що між дітьми та матір`ю склалися напружені, неприязні стосунки, чи діти відчувають будь-які інші негативні емоції відносно мами.

Ті всі докази, долучені до позову, що доводять участь батька в житті дітей дійсно підтвердужють належне виконання ним своїх батьківських обов`язків, що і передбачається законом, однак самі по собі, без встановення винності у поведінці відповідачки, не є самостійною та безумовною підставою для позбавлення її батьківських прав. Тим більше, що з акту оцінки потреб сім`ї/особи, стану та потреб дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що дітям не вистачає материнської уваги та турботи ( а.с. 25-28).

Приймаючи рішення у даній справі, судом враховуються всі встановлені обставини справи у їх взаємозв`язку та сукупності і рішення ухвалюється, виходячи із інтересів дітей, які захищаються насамперед законом.

Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд вказує, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21).

Тлумачення пункту 2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 500/6325/17, постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі №523/11247/19.

Отже, наданий висновок ССД носить рекомендаційний характер, який судом досліджено у комплексі із іншими доказами.

Проте, що в даному спорі не було доведено ні стороною позивача, ні органом опіки піклування те, що невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків має місце саме з вини останньої та з її волевиявлення.

Суд звертає вагу, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька/мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Тому, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на поведінку батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд згідно роз`яснень, які містяться в п.18 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що задоволення позовних вимог не буде відповідати якнайкращим інтересам дітей сторін у справі.

Керуючись ст.ст. 12,81,263-265 ЦПК України, ст. ст. 150,155,164-166 Сімйеного кодексу України, суд-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Рокитнівської селищної ради, Рівненська область, с-ще Рокитне, вул.Незалежності, 15, .

Суддя: