Справа № 444/774/25
Провадження № 2/444/837/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги мотивує тим що її, дошлюбним прізвищем було ОСОБА_4 , її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 , дошлюбним прізвищем якої є ОСОБА_7 , батьком якої є ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_2 є її рідним братом, а внуком ОСОБА_3 , яка є власником будинку АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер :01:006:0060.

Стверджує, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку, на будинок.

Стверджує, що за життя баба, ОСОБА_3 , завжди казала, що належне їй майно має належати її внукові, а позивача рідному братові, ОСОБА_2 , на його користь вона складе заповіт, а після її смерті він успадкує майно.

Позивач вказує, що ніколи навіть раніше не задумувалася про спадкування майна після смерті баби, ОСОБА_3 , оскільки завжди вважала, що заповіт нею все-таки посвідчено в користь ОСОБА_2 та, що він звертався за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 .

В листопаді 2024 року вона поцікавилася у брата, ОСОБА_2 , чи успадкував він майно після смерті їх баби, ОСОБА_3 .

Для неї стало несподіванкою, коли її брат, а внук ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , повідомив, що він не звертався до нотаріуса з питанням спадкування після смерті нашої баби, ОСОБА_3 , заповіту від її імені в нього немає.

Серед документів в будинку баби вони знайшли заповіт, із змісту якого вбачається, що житловий будинок з господарським будівлями та присадибною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 заповіла в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто їй.

Стверджує, що це викликало великий подив у неї та її брата, ОСОБА_2 , оскільки вони завжди вважали, що ОСОБА_3 склала заповіт саме в користь лише її внука, ОСОБА_2 .

Однак, враховуючи знайдений документ, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 раніше не піднімав питання спадкування після смерті баби, ОСОБА_3 , вони прийшли до спільного рішення, що все-таки звертатися з питанням спадкування після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса буде вона, ОСОБА_1 , зважаючи на наявність заповіту в тому числі і в її користь.

Однак, їй нотаріусом було роз`яснено про те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та роз`яснено про необхідність звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що в неї є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона не знала про наявність заповіту від імені баби, ОСОБА_3 , складеного нею в її користь, а тому звертається в суд для захисту її прав як спадкомця за заповітом після смерті баби, ОСОБА_3 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 07 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 14 квітня 2025 року.

Витребувано від приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак позивачем подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності.

Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності.

Зазначив, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , не заперечує проти задоволення таких, як наслідок, не заперечує проти визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

На виконання вимоги суду приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівною надіслано на адресу суду інформаційну довідку (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не реєструвалася.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, відповідача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Глинськ, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 22 червня 2004 року.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , яка видане Глинською сільською радою Жовківського району Львівської області 14 лютого 1998 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_9 позивач ОСОБА_1 змінила внаслідок одруження 14 лютого 1998 року із ОСОБА_10 у Глинській сільській раді Жовківського району Львівській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14 лютого 1998 року було зроблено запис за № 02.

Тобто, суд констатує, що дошлюбним прізвищем позивача було ОСОБА_4 .

Батьком позивача є ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 , що вбачається із свідоцтва про моє народження серії НОМЕР_3 , яке видане 09 березня 1981 року Воля-Висоцькою сільською радою Львівської області.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , яке видане Воле-Висоцькою сільською радою Львівської області 23 квітня 1977 року, вбачається, що батько позивача, ОСОБА_5 , та її мати, ОСОБА_11 , уклали шлюб 23 квітня 1977 року у Воле-Висоцькій сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 23 квітня 1977 року було зроблено запис за № 14. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловіку та дружині ОСОБА_4 .

Тобто, дошлюбним прізвищем матері позивача було ОСОБА_7 .

З свідоцтва про народження ОСОБА_12 серії НОМЕР_5 , яке видане 01 березня 1957 року, вбачається, що ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01 березня 1957 року було зроблено відповідний запис за № 14. Її батьком є ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_3 .

Викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , яке повторно видане 10 травня 1978 року, стверджується, що ОСОБА_8 та ОСОБА_13 уклали шлюб 09 травня 1952 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 09 травня 1952 року було зроблено запис за № 6. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_7 .

Тобто, дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 було ОСОБА_14 .

Так як ОСОБА_3 є мамою матері позивача, ОСОБА_6 , відповідно ОСОБА_3 є бабою позивача ОСОБА_1 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , яке видане Воля-Висоцькою сільською радою Львівської області 08 лютого 1978 року, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження 08 лютого 1978 року було зроблено запис за № 6, його батьком є ОСОБА_5 , матір`ю- ОСОБА_6 .

Тобто, ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1 , а внуком ОСОБА_3 .

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_8 , яке 10 червня 2008 року видане виконавчим комітетом Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області, та з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на бланку серії ССК № 060903 № 19368618, який видано 01 липня 2008 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер :01:006:0060, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173881767, який сформовано 15 липня 2019 року державним реєстратором Жовківської міської ради Львівської області Вненкевич Галиною Петрівною.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 04 квітня 2024 року було складено відповідний актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане 04 квітня 2024 року Жовківською міською радою Львівського району Львівської області.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку, на будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із змісту заповіту, який 13 грудня 2011 року посвідчено Кісіль Ольгою Володимирівною, секретарем Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 54, вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: житловий будинок з господарським будівлями та присадибною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 заповіла в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заповіт заповідачем не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости Глинського старостинського округу № 2 О. В. Кісіль від 22 квітня 2024 року.

Суд враховує зазначене позивачем у позовній заяві, що беручи до уваги те, що ОСОБА_2 раніше не піднімав питання спадкування після смерті ОСОБА_3 , вона разом із ОСОБА_2 прийшли до спільного рішення, що все-таки звертатися з питанням спадкування після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса буде вона, ОСОБА_1 , зважаючи на наявність заповіту в тому числі і в її користь.

З довідки за вихідним № 130, яка 05 лютого 2025 року, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала і була зареєстрована до дня її смерті в АДРЕСА_2 .

Суд враховує, що на заяву ОСОБА_1 за вхідним номером 72/01-16 від 08 листопада 2024 року, приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною було надано відповідь за вихідним № 102/01-16 від 08 листопада 2024 року, з якої вбачається, що для оформлення спадщини позивачу необхідно звернутися до суду для продовження терміну прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Суд враховує, що ОСОБА_1 , а також інший спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2 , не були зареєстровані разом із їх бабою, ОСОБА_3 , на день її смерті, оскільки позивач була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Інший спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2 , також пропустив строк для прийняття спадщини.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не була зареєстрована та постійно не проживала з бабою, ОСОБА_3 , на час її смерті, за зареєстрованим місцем проживання баби, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , їй необхідно було в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_3 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак вона цього не зробила.

Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як наслідок, позивач пропустила строк для прийняття спадщини.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18;постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).

Суд приходить до висновку, що наведена позивачем обставина, а саме те, що вона не знала про наявність заповіту від імені баби, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного нею в її, ОСОБА_1 , користь, а також в користь ОСОБА_2 , до листопада 2025 року, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Отже, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14 квітня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.