Провадження №2/447/369/25
Справа №450/4635/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

16.04.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

01.10.2024 на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Профіт Файненс», подана представником позивача адвокатом Ружицьким О.А., до ОСОБА_1 , відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 605,96 грн. та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 20.12.2012 ПАТ «Дельта Банк» надав у кредит відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. згідно з заявою №001-13784-201212 на 50 місяців під 9,99 % річних. 02.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем ТОВ «Профіт Файненс» укладено договір №2253/К про відступлення права вимоги з додатками до такого, відповідно до якого право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить у розмірі 30 605,96 грн., з яких: 10 445 (десять тисяч чотириста сорок п?ять) гривень 91 копійка основна сума заборгованості; 5 710 (п?ять тисяч сімсот десять) гривень 56 копійок заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 13 611,00 заборгованість по комісіях; 542 (п?ятсот сорок дві) гривні 12 копійок 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 296 (двісті дев`яносто шість) гривень 37 копійок 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків. Факт надання коштів та умови повернення коштів зафіксовані у кредитному договорі, який підписано відповідачем. У такому зазначено про те, що ПАТ «Дельта Банк» надає кошти у розмірі 15 000,00 грн., які ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути не пізніше 20.02.2017. Відповідачем не повернуто кредитні кошти у розмірі 10 445,91 грн. Крім цього, у договорі міститься положення про сплату відповідачем 3,49 % у місяць за обслуговування кредитної заборгованості. З урахуванням змін, внесених у Прикінцеві та перехідні положення ЦК України щодо звільнення від відповідальності боржників за ст. 625 ЦК України, представник позивача просить стягнути 3 % річних на суму позики та на прострочені проценти за користування кредитом з 02.06.2020 по 23.02.2022. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються з витрат пов?язаних зі сплатою судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на правову допомогу. Представник позивача з посиланням на ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначив, що докази понесення витрат на професійну правову допомогу надасть суду протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду.

У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи без участі ТОВ «Профіт Файненс».

02.10.2024 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача, відповідно до якої даних відносно ОСОБА_1 не здайдено.

28.10.2024 на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла відповідь ГУ ДМС України у Львівській області на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача, з якої встановлено, що така зареєстрована у АДРЕСА_1 .

11.11.2024 Пустомитівським районним судом Львівської області постановлено ухвалою, якою справу за даним позовом передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.

26.12.2024 на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.11.2024 про передачу цивільної справи за позовом ТОВ «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 на розгляд за підсудністю разом із матеріалами цивільної справи №450/4635/24.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 30.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень на позовну заяву.

Ухвалу суду від 30.12.2024, копію позовної заяви та доданих до неї документів, надіслану відповідачу на адресу її місця реєстрації проживання, отримано 16.01.2025 особисто ОСОБА_1 , що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 39).

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 41), у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву, клопотань чи заяв до суду не подавала.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Відповідно до копії заяви №001-13784-201212, між сторонами 20.12.2012 укладено кредитний договір. У заяві вказані анкетні дані ОСОБА_1 , її дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, зареєстроване та фактичне місце проживання (а.с. 6).

У вищевказаній заяві ОСОБА_1 просила надати їй на умовах, визначених у заяві та відповідно до Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» і Тарифів Банку, які є невід?ємною частиною цієї пропозиції, кредит на власні потреби, шляхом перерахування на вказаний нею у заяві рахунок (п. 2.7).

Сторони узгодили істотні умови договору, а саме: суму кредиту 15 000,00 грн.; строк кредитування 50 місяців; розмір процентної ставки 9,99 %, фіксована; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,49 % у місяць.

З копії інформаційної довідки про кредит №001-13784-201212 від 20.12.2012 встановлено, що сторони передбачили умови кредитування: валюту кредиту гривня; форму кредиту споживчий кредит; мету кредиту; тип процентної ставки фіксована; плату за користування кредитом (проценти) 9,99 % річних з правом банку змінювати процентну ставку; строки кредитування: від 6 до 50 місяців; суми кредитування: від 1 000 до 30 000,00 грн.; форму погашення кредиту ануїтентна (рівними платежами); можливість дострокового погашення кредиту; супутні послуги плату за обслуговування кредитної заборгованості 523,50 грн. / 3,49 % щомісячно від суми кредиту; плату за надання кредиту 0,00 грн. (а.с. 7).

Вищевказана комісія розраховується як процент від суми кредиту, сплачується щомісячно у гривнях у складі ануїтентних платежів. Дана послуга включає в себе розрахунок та надання позичальнику інформації про стан його заборгованості по кредиту (у вигляді смс-повідомлень, телефонного інформування), інформування про виникнення простроченої заборгованості, формування та надання виписок по рахунку, на якому обліковується кредитна заборгованість, надання консультацій щодо умов строкового та/або дострокового погашення кредитної заборгованості, у тому числі щодо умов дострокового погашення кредитної заборгованості за декілька періодів, щодо каналів та строків погашення існуючої кредитної заборгованості, зміни умов погашення кредитної заборгованості, встановлення «кредитних канікул», відміни / перегляду розміру штрафних санкцій тощо.

Відповідачем ОСОБА_1 20.12.2012 також було підписано анкету позичальника (а.с. 8-9).

20.12.2012 ОСОБА_1 підписала заяву на надання / перерахування кредитних коштів (а.с. 10), у якій просила здійснити надання кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору №001-13784-201212 від 20.12.2012 у сумі 15 000,00 грн. шляхом їх зарахування на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «КБ «Надра», з подальшим їх перерахуванням на рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий в ПАТ «КБ «Надра».

З копії квитанції від 24.12.2012 вбачається, що банк надав на рахунок вказаний ОСОБА_1 у заяві (а.с. 10) кредитні кошти у сумі 15 000,00 грн. (а.с. 13).

На підтвердження своїх вимог, представником позивача до позовної заяви долучено копію графіків платежів, що становить додаток №1 до заяви №001-13784-201212 від 20.12.2012, підписаних відповідачем (а.с. 11-12).

Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору отримала можливість користуватися кредитними грошовими коштами. Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до копії договору №2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Профіт Файненс» право грошової вимоги до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки боржників, за кредитними договорами тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (а.с. 14-16).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору, ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «Профіт Файненс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , номер кредитного договору №001-13784-201212 від 20.12.2012. Основна заборгованість відповідача становить 10 445,91 грн., 5 710,56 грн. сума заборгованості за відсотками; 13 611,00 грн. сума заборгованості за комісією; сума заборгованості за штрафами та пенею згідно договору (а.с. 17-18).

Позивач на підтвердження своїх вимог також подав копії платіжних доручень №48 від 26.05.2020 та №49 від 27.05.2020 (а.с. 19, 20).

Оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів».

У цій справі суд застосовуватиме положення законодавства в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 20.12.2012.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він фактично був ознайомлений, що ствердив своїм підписом.

Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідач власноручно підписала заяву №001-13784-201212 від 20.12.2012, чим просила укласти з нею кредитний договір і надати кредит на умовах, вказаних в інформаційній довідці (а.с. 7), яка нею бла також підписана.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Частина 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_1 підписала заяву, надану йому банком, тим самим погодившись у цілому з умовами та правилами надання банківських послуг та приєднавшись до них, у зв?язку з чим між нею та ПАТ «Дельта Банк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками підлягають до задоволення.

Суд враховує також те, що відповідачем не було подано контррозрахунку на підтвердження погашення суми боргу та відсотків за користування кредитом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»№2120-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Представником позивача у позовній заяві представлено розрахунок 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту та 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків з 02.06.2020 по 23.02.2022.

Таким чином, позовна вимога у частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту та 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків також підлягає до задоволення.

Водночас, суд приходить висновку, що позов у частині стягнення з відповідача комісії не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

У дослідженій судом інформаційній довідці про кредит (а.с. 7) комісія розраховується як процент від суми кредиту, сплачується щомісячно у гривнях у складі ануїтентних платежів. Дана послуга включає в себе розрахунок та надання позичальнику інформації про стан його заборгованості по кредиту (у вигляді смс-повідомлень, телефонного інформування), інформування про виникнення простроченої заборгованості, формування та надання виписок по рахунку, на якому обліковується кредитна заборгованість, надання консультацій щодо умов строкового та/або дострокового погашення кредитної заборгованості, у тому числі щодо умов дострокового погашення кредитної заборгованості за декілька періодів, щодо каналів та строків погашення існуючої кредитної заборгованості, зміни умов погашення кредитної заборгованості, встановлення «кредитних канікул», відміни / перегляду розміру штрафних санкцій тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з ч. 4 ст. 11 вищевказаного закону, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Послугою у розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Отже, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати у розмірі 3,49 % щомісяця за обслуговування кредитної заборгованості передбачена заявою (а.с. 6) та інформаційній довідці про кредит (а.с. 7), в останньому документі сума плати за обслуговування кредитної заборгованості становить 26 175,00 грн.

При цьому в кредитному договорі не в повній мірі зазначено перелік банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, оскільки вжито формулювання «тощо», що означає віднесення до переліку таких послуг і інші, які не зазначені банком.

У постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20 суд вказав, що споживач є слабшою стороною у відносинах із банком. Очевидним є те, що умови кредитування, бланки документів розробляв саме банк, а позиція банку про те, що споживач звернувся з офертою до банку, а банк лише акцептував його оферту є явно надуманою. При цьому в акцепті пропозиції на укладання угоди про надання кредиту, яку позивач долучив до позовної заяви і яка була предметом дослідження як доказ судів попередніх інстанцій, комісійна винагорода за ставкою 2,45 % визначена без вказівки про її щомісячний характер, незважаючи на те, що процентна ставка за кредитом визначена у річному вимірі. В акцепті також зазначено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо.

Враховуючи наведене, суд виснував, що положення договору від 20.12.2012 щодо сплати ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» комісії за надання кредиту в розмірі 3,49 % щомісячно є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення такої з відповідача.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, права вимоги за кредитним договором, укладеним 20.12.2012 відповідачем із первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк», перейшло до ТОВ «»Профіт Файненс».

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість у розмірі 16 994,96 грн., з яких: 10 445,91 грн. основна сума заборгованості; 5 710,56 грн. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 542,12 грн. 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 296,37 грн. 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» заборгованість за кредитним договором №001-13784-201212 від 20.12.2012 у розмірі 16 994 (шістнадцять тисяч дев?ятсот дев?яносто чотири) гривні 96 копійок, з яких: 10 445 (десять тисяч чотириста сорок п?ять) гривень 91 копійка основна сума заборгованості; 5 710 (п?ять тисяч сімсот десять) гривень 56 копійок заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 542 (п?ятсот сорок дві) гривні 12 копійок 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 296 (двісті дев`яносто шість) гривень 37 копійок 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413, м. Львів, 79037, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43160452.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 16.04.2025.

Суддя Головатий А.П.