Справа № 342/578/24
Провадження № 22-з/4808/36/25
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М.
Суддя-доповідач Максюта
10 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Бойчука І.В., Василишин Л.В.,
секретаря Шемрай Н.Б.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малетин Андрій Ярославович,про ухвалення дотаткового рішення та питання про ухвалення додаткового рішення стосовно вимоги, з приводу якої не ухвалено рішення, по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малетин Андрій Ярославович, до держави Україна, яку представляє Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Король К.В. залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малетин А.Я., задоволено частково. Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року в частині визначення розміру моральної шкоди змінено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 8000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Від позивача ОСОБА_1 ,, в інтересах якого діє адвокат Малетин А.Я.,надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву обґрунтовує тим, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. У зв`язку з розглядом справи позивач поніс витрати на правничу допомогу, розмір яких згідно акту про надання професійної правничої допомоги від 25.03.2025 року складає 13 500,00 гривень. В даній справі спір виник через неправильні дії працівників поліції, таким чином підлягають стягненню з відповідача судові витрати повністю, незалежно від результатів вирішення спору. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 анонсовано орієнтований розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Також у поданому відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області вказано, що орієнтовний розмір витрат за розгляд апеляційної скарги відповідача становить 5 000,00 гривень. За наведених підстав просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 13 500,00 гривень (а.с.143-144, том 2).
Представником Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Король К.В. подано запереченняна заяву про відшкодування судових витрат. Зазначає, що не погоджується із наданих позивачем розрахунком понесених судових витрат, оскільки вимога про стягнення таких сум за правові послуги є явно завищеною та не відповідає критеріям розумності. Враховуючи обсяг наданих представником позивача послуг, обставини справи та фінансовий стан органу державної влади, такі витрати є непропорційними. Крім того, витрати підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України, що вимагає особливої обґрунтованості та економічної доцільності кожної витрати. Просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі за безпідставністю.
Також, як встановлено із матеріалів справи, однією з вимог апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області була вимога про скасування додаткового рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року (а.с.19-23, том 2).
При розгляді справи по суті заявлених апеляційних вимог апеляційний суд розглянув цю вимогу, ухваливши про відхилення апеляційної скарги, але не зазначив у резолютивні частині саме щодо додаткового рішення, тобто не ухвалив рішення.
В судове засідання не з`явилися сторони, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.
Вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оскільки питання щодо відшкодування витрат у постанові від 04 березня 2025 року апеляційним судом не було вирішене, тому виникла необхідність в ухваленні додаткової постанови.
Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Аналогічне наведено у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Щодо вимог апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування додаткового рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року, суд виходить з наступного.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малетин А.Я., просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу, які поніс у зв`язку з розглядом справи, в розмірі 10 000,00 гривень (а.с.209-210, том 1).
Додатковим рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року заяву задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи, в розмірі 10 000,00 гривень (а.с.236-239, том 1).
Задовольняючи заяву, суд виходив з положень ст. 133, 137, 141 ЦПК України, дослідивши зміст акту про надані послуги, договору про надання правничої допомоги, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір гонорару, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд прийшов до висновку про доведеність витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
З таким висновком погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малетин А.Я., до держави Україна, яку представляє Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, задоволено частково(а.с.181-201, том 1).

У позовній заяві представником позивача анонсовано щодо понесення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 8000 грн (а.с.1-5, том 1).

Як встановлено з матеріалів справи, документально підтверджено оплату послуг адвоката в розмірі 10000 гривень.

Так, 02.12.2024 року представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення направлено до суду документи, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу адвоката (а.с.213-214, том 1).

Зокрема, згідно договору про надання професійної правничої допомоги №09/04/24 від 09.04.2024 року, адвокат Малетин А.Я. взяв на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у справі про відшкодування шкоди незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. За надання правничої допомоги клієнт має сплатити адвокату гонорар, виходячи з наступних тарифів: підготовка позовної заяви до 3000 грн, підготовка апеляційної скарги 3500 грн, участь в одному судовому засіданні незалежно від форми участі та тривалості засідання - до 2500 грн, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення 500 грн.

28.11.2024 року між сторонами ОСОБА_1 та адвокатом Малетиним А.Я. складено акт про надання професійної правничої допомоги. В даному акті зазначено, що адвокат надав професійну правничу допомогу Гром`яку А.В., вартість якої становить 10000,00 грн, що включає в себе: підготовку позовної заяви - 3000 грн, підготовку заяви про винесення додаткового рішення - 500 грн, участь у судових засіданнях - 6500 грн. Разом 10000,00 грн.

Також до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги Гром`яку А.В. адвокатом Малетиним А.Я. (а.с.6-8, том 1).

Представник позивача приймав участь в судових засіданнях 10.09.2024 року, 01.10.2024 року, 04.11.2024 року в режимі відеоконференції (а.с.114-118, 130-139, 155-157, том 1).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При вирішенні питання щодо видів правничої адвокатом Малетиним А.Я. враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, так і обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною.

Необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у суді першої інстанції, у сумі 10000 грн.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявником надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Наявність договірних відносин між адвокатом та клієнтом підтверджується ордером, договором про надання правничої допомоги, актом виконаних робіт на правничу допомогу.

Враховуючи, що заявлені представником позивача витрати у сумі 10000 грн є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у стягненні на користь ОСОБА_1 грошових коштів у вказаній сумі витрат на професійну правничу допомогу.

Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Малетиним А.Я. №1059468 від 15.04.2024 року (а.с.62, том 2); договір про надання професійної правничої допомоги від 25.11.2024 року про надання професійної правничої допомоги у справі про відшкодування шкоди незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП на стадії апеляційного розгляду (а.с.146, том 2); акт про надання професійної правничої допомоги від 25.03.2025 року (а.с.147, том 2) є підтвердженням витрат Гром`яком А.В. на послуги адвоката Малетина А.Я. за надання правничої допомоги, що надає підстави на стягнення цих витрат з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь позивача.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

З опису виконаних робіт (акту про надання професійної правничої допомоги) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачеві адвокатом та полягають у наступному: підготовка апеляційної скарги (4 год) 3500 грн; підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення (1 год) 500 грн; участь в судових засіданнях в Івано-Франківському апеляційному суді (2 засідання) 5000 грн; відзив на апеляційну скаргу (3 год) 2250 грн. Разом 11250 грн (а.с.147, том 2).

Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи ордер на надання правничої допомоги, договір про надання професійної правничої допомоги на стадії апеляційного розгляду та акт про надання професійної правничої допомоги не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідачки на користь позивача в загальному розмірі 5000,00 гривень грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, оскільки надання послуг охоплюється завданням, яке полягало у написанні апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу відповідача, заяви про ухвалення додаткового рішення та участі адвоката у судових засіданнях і з огляду на обставини справи не було особливо складним після розгляду справи судом першої інстанції.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малетин Андрій Ярославович,про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Компенсувати ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень) витрат, понесених на отримання правничої допомоги.

Додаткове рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 рокузалишити без змін.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Василишин

Повний текст додаткової постанови складено 15 квітня 2025 року.