ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7009/24
Провадження № 2/210/390/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 квітня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Вікторович Н.Ю.,

за участі:

секретаря судового засідання Біди А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кадук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2024 року адвокат Кадук Вікторія Вікторівна звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька та просила суд встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні загиблого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на дату його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що батьком позивачки відповідно до свідоцтва про народження зазначений ОСОБА_4 . Батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з 26 жовтня 2002 року по 23 січня 2008 року. Після розірвання шлюбу між батьками, батько постійно приймав участь у вихованні та утримання позивачки. З 2009 по 2015 позивач навчалася в Криворізькій гімназії №9 Криворізької міської ради, з 2015 по 2018 в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №125, її батько приймав активну участь у всіх позашкільних заходах, відвідував батьківські збори, приділяв належну увагу навчанню і вихованню дитини. Після закінчення Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №125 Криворізької міської ради Дніпропетровської області 16 червня 2018 року, позивач навчалася з 01.09.2018 по 21.12.2021 в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї. Батько позивачки ОСОБА_4 приблизно влітку 2018 року повернувся з-за кордону з заробітків та мешкав разом зі своїм братом ОСОБА_6 та їх батьком ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати позивача ОСОБА_5 повторно вийшла заміж 19 липня 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народила доньку. Мати позивача працювала в ТОВ «Ливарно-механічний завод», звідкіль вимушена була звільнитися з 19.10.2022, у зв`язку з мобілізацією другого чоловіка (вітчима позивача). Протягом 2018-2020 позивач проживала то з мамою за різними адресами (квартири знімали), то з батьком за адресою АДРЕСА_1 . У 2020 році позивач протягом 2-3 місяців поспіль проживала разом з батьком і у цей період він познайомив її з ОСОБА_3 . На скільки відомо позивачу, вони періодично зустрічались. В лютому 2021 році позивач переїхала на постійне місце проживання до батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Вона допомагала по господарству, прибирала, готувала їжу, допомагала доглядати за дідусем, мала взаємні права та обов`язки. Батько працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», купував продукти харчування, ліки, господарські товари, одяг, взуття, телефон тощо. Він також давав позивачу готівкою грошові кошти для придбання продуктів харчування, одягу, косметики та інших необхідних дрібничок і ці кошти були для неї єдиним засобом для існування. З зазначеного часу позивач постійно перебувала на утриманні свого батька. Кошти передавались особисто їй, перераховувались на картку, декілька разів передавались через брата батька ОСОБА_8 , друзів батька. Протягом літа 2021 позивач намагалася підпрацьовувати, однак заробітки носили мінливий та нестабільний характер.

ІНФОРМАЦІЯ_5 раптово помер брат батька ОСОБА_6 , з цього часу батько більше часу проводив вдома, оскільки дідусь зліг та потребував догляду. ІНФОРМАЦІЯ_6 дідусь ОСОБА_7 помер. 28 вересня 2022 року ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_7 до лав Збройних Сил України. Під час перебування ОСОБА_4 в зоні бойових дій, він постійно підтримував її матеріально, переводив гроші на картку або передавав грошові кошти через свого побратима ОСОБА_9 , таким чином починаючи з лютого 2021 року по 05.01.2023 року Позивач постійно перебувала на утриманні свого батька оскільки інших джерел доходу не мала.

07 січня 2023 року батько позивачки, водій-електрик взводу радіорозвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_9 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 об 13:20 під час виконання бойового завдання з розвідки поблизу н.п.Кліщіївка Бахмутського р-ну Донецької області внаслідок несумісного з життям поранення, яке отримав в результаті обстрілу збройними силами російської федерації.

Позивач займалась організацію поховання, грошову допомогу на поховання батька надали за місцем роботи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та Департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради. Позивачу після смерті батька як члену сім`ї загиблого захисника було видано посвідчення серія НОМЕР_3 , та надано пільги на оплату житлово-комунальних послуг як члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на строк з 01.02.2023 по 30.06.2024. 17.10.2023 року ОСОБА_1 вступила до Європейського університету.

Позивач звернулась до Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги. Згідно витягу з протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум №23/д від 08.12.2023, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги: Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 №168. Підставою для повернення документів зазначено, що відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого. Також за поданими документами не можливо встановити, чи є повнолітня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні. З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.»

Враховуючи наведене, оскільки допомога, яка надавалась ОСОБА_1 її батьком була для неї постійним і основним засобом для існування, а також враховуючи той факт, що матеріальна допомога, яку надавав батько позивачці, була не одноразовою та надавалась систематично, а встановити даний факт в іншому порядку неможливо позивач вимушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту її перебування на утриманні у загиблого батька ОСОБА_4 на дату його загибелі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2024 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20 січня 2025 року від представника відповідача Міністерства оборони України Літвін С.М. надійшов відзив на позовну заву, в якому представник відповідача зазначив, що Міністерством оборони України не було відмовлено позивачу у призначені допомоги, а було повернуто документи на доопрацювання, а тому вони є неналежними відповідачами по вказаній справі, що є окремою підставою для відмови у задоволені позову. Також посилаючись на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» та Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», роз`яснили, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають

непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Непрацездатними членами сім`ї відповідно до Закону вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. При цьому, згідно ч.2 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається, зокрема, непрацездатним дітям осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Також зазначив, що статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів для існування.

Крім того представник відповідача зазначив, що утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, предметом доказування є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду 23 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Присутні у судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та посилаючись на обґрунтування наведені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 у судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до Листа вих. 9705 від 09.12.2024 року, які повертались на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 62-63, 86-89)

Представник відповідача Міністерства оборони України в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 народився ОСОБА_4 , про що Інгулецьким виконкомом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 01 вересня 1982 року складено відповідний актовий запис №373. Батьками ОСОБА_4 зазначені: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_12 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 01.09.1982 року. (а.с. 9)

26 жовтня 2002 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_13 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу зроблено відповідний запис №522, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_14 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 26.10.2002 року.(а.с. 9 зворот)

ІНФОРМАЦІЯ_11 народилась ОСОБА_1 , про що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08 травня 2003 року складено відповідний актовий запис №276. Батьками ОСОБА_1 зазначені: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , яке видано повторно 20 листопада 2019 року. (а.с. 10)

23 січня 2008 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано, про що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №30, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , яке видане повторно 20 листопада 2019 року. (а.с. 10 зворот)

19 липня 2014 року мати позивача ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_15 , після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_16 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 від 19.07.2014 року. (а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_17 , про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 21 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис №1061. Батьками ОСОБА_17 зазначені: батько - ОСОБА_15 , мати - ОСОБА_18 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 21.11.2014 року (а.с. 11 зворот)

З вказаного слідує, що після розлучення матері позивачки з її батьком, мати повторно вийшла заміж та від шлюбу з ОСОБА_15 вони мають спільну доньку ОСОБА_17 .

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_10 виданої на ім`я ОСОБА_18 , остання з 19.10.2022 року звільнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 12 зворот).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 від 02.05.2024 №194, виданої за підписом в.о. директора Криворізької гімназії №9 Криворізької міської ради відповідно до якої, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , виховувалась у неповній родині. Проживала з мамою ОСОБА_5 , бабусею ОСОБА_11 та дідусем ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_2 . З 01.09.2009 року по 2015 рік навчалась в КСЗ №9. Тато ОСОБА_4 приймав активну участь у всіх позашкільних заходах, відвідував батьківські збори, приділяв належну увагу навчанню і вихованню дитини. (а.с. 12)

Батько позивачки ОСОБА_4 з 01.11.2019 року працював на підприємстві ПАТ «АрселорМіттіл Кривий Ріг, з 15.09.2022 працював в якості слюсаря-ремонтника 6 розряду блюмінг, звільнений 05.01.2023 року у зв`язку зі смертю, що підтверджується Довідкою виданою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вих. №05-011111/л від 17.01.2023 (а.с. 18 зворот)

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_11 від 25.02.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6868782 від 30.03.2005 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 . (а.с. 15, 15 зворот)

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_20 , про що Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 08 квітня 2022 року складено відповідний актовий запис №929, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 від 08.04.2022 року. (а.с. 16)

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 , про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13 червня 2022 року складено відповідний актовий запис №148, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_13 від 13.06.2022 року. (а.с. 16 зворот)

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.05.2024 ОСОБА_1 , за період з 1 кварталу 2021 року по 1 квартал 2024 року отримала дохід: за період з січня 2021 року по липень 2021 року отримувала стипендію в КЗО «КПГТЛ» ДОР», в липні, серпні 2021 року отримувала заробітну плату у ОСОБА_21 у розмірі 2000 грн в липні 2021 року, 300,00 грн. в серпні 2021 року; жовтень 2022 року додаткове благо АТ «Сенс Банк» в розмірі 124,22 грн; лютий 2023 року інші доходи АТ «КБ ПриватБанк» у розмірі 338,16 грн.; лютий 2023 року соціальні виплати з відповідних бюджетів Департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради у розмірі 25 000,00 грн.; квітень 2023 року благодійна, у тому числі гуманітарна допомога ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у розмірі 300 000,00 грн.; листопад 2023 року додаткове благо АТ «А-Банк» у розмірі 62,11 грн.; листопад 2023 року соціальні виплати з відповідних бюджетів Департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради. (а.с. 17)

28 вересня 2022 року ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_7 до лав Збройних Сил України з метою захисту українського народу у війні розпочатою російською федерацією проти України, що підтверджується повісткою складеною на ім`я ОСОБА_4 . (а.с. 19)

Відповідно до копії листа від 19.02.2024 №AGPC25B5NRQPJKNN, ОСОБА_4 , здійснював періодичні перекази на картковий рахунок позивачки, а саме: 24.05.2022 року - 1000,00 грн., 07.12.2022 року - 5000,0 грн., 08.12.2022 року -2000,00 грн. (а.с.

Відповідно до Сповіщення про смерть адресованого ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_9 , солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 призваний за мобілізацією, 05.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_9 , водій-електрик взводу радіорозвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , призваний на військову службу, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 об 13:20 під час виконання бойового завдання з розвідки поблизу н.п. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області внаслідок несумісного з життям поранення, яке отримав в результаті обстрілу збройними силами російської федерації. (а.с. 20)

13 січня 2023 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №111, що підтверджується Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_14 від 13.01.2023 року. (а.с. 22)

Відповідно до акту №297 наданих послуг за 12 січня 2023 року та товарним чеком від 12.01.2023 року, замовником послуг з поховання військовослужбовця зазначена ОСОБА_22 . (а.с. 23)

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 яке видане на ім`я ОСОБА_1 14 серпня 2023 року строком дії до 14 серпня 2024 року, для підтвердження права на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих Захисників і Захисниць України. (а.с. 24)

Факт надання пільг ОСОБА_1 на оплату житлово-комунальних послуг як члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України, підтверджується заявами про надання пільг та листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №0400-01021-6/235431 від 27.11.2024 (а.с. 25-29).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на строк з 01.02.2023 по 30.06.2024, що підтверджено листом №0400-010215-8/30508 від 14.02.2024 та роздруківкою з порталу ПФУ про призначення пенсії.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010215-8/202832 від 10.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , станом на 10.10.2024, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії 6100,00 грн.

17.10.2023 року ОСОБА_1 вступила до Європейського університету, що підтверджується довідкою №974 від 18.10.2023 та довідкою №103 від 16.09.2024, згідно яких вона є студенткою денної форми навчання Європейського університету ІV рівня акредитації(ліцензія серія ВО №00228-022801 від 15.05.2017р) освітнього рівня «Бакалавр» Спеціальність: 014.09 середня освіта (Інформатика). Наказ про зарахування №969с 17.10.2023 р. Дата закінчення закладу вищої освіти 30 червня 2027 року. Навчання платне, стипендія не виплачується (оригінали знаходяться у Позивача).

Згідно акту про фактичне проживання затвердженого ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» зазначено, в квартирі АДРЕСА_3 , на даний час проживає без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , разом з батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_13 . ОСОБА_1 проживає з лютого 2021 року по теперішній час та перебувала на утриманні батька, так як не працювала, та не мала самостійних доходів. (а.с. 31).

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум №23/д від 08.12.2023, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги: Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 №168, зазначивши, що відповідно до наданих документів ОСОБА_1 не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого. Також за поданими документами не можливо встановити, чи є повнолітня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні. З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги. (а.с. 33)

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі, перебування фізичної особи на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

При вирішенні питання щодо встановлення вказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка зазначала, що встановлення факту перебування на утриманні батька їй потрібно для отримання виплат у зв`язку з його загибеллю.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Згідно зі ст. 16-1 цього Закону право на призначення та отримання грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року по справі № 205/4245/17, провадження № 61-17628св19.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому відсутність реєстрації осіб (батька і доньки) за однією адресою не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що вони не проживали разом, якщо обставини їх сумісного підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачка надала копію акту з місця проживання, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з 2021 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на утриманні батька.

Також надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.05.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , за період з 1 кварталу 2021 року по 1 квартал 2024 року отримала дохід, з якої слідує, що позивач отримувала заробіток з січня 2021 року по серпень 2021 року, після серпня 2021 року доходу позивачка не мала.

Також позивачка надала відомості про те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника

Вказані письмові докази, що надані позивачкою свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого померлого батька ОСОБА_4 , постійно мешкаючи разом з ним. Допомога, яка надавалась позивачу ОСОБА_1 була для неї єдиним постійним і основним джерелом засобів до існування.

Допитана у судовому засіданні 10 квітня 2025 року свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є бабусею позивачки по лінії матері. Померлий ОСОБА_4 був її зятем, з її донькою вони розійшлися в 2004 році. Донька з онукою спочатку проживали у неї, зараз у доньки інша родина в якій народилась донька. ОСОБА_4 жив по АДРЕСА_1 , в квартирі проживав разом зі своїм батьком та братом. Батько ОСОБА_4 помер в ІНФОРМАЦІЯ_6 через декілька місяців після смерті брата ОСОБА_4 . Онука періодично жила у неї, у матері, у батька. З 2021 року онука почала проживати разом зі своїм батьком по АДРЕСА_4 , їй попросив переїхати батько. ОСОБА_4 наполягав на тому, щоб донька продовжила навчання після закінчення ліцею та вступила до інституту, в свою чергу він зобов`язувався оплатити навчання. Однак, після смерті брата та батька фінансове становище у ОСОБА_4 змінилось, і він не мав змоги оплатити навчання ОСОБА_1 . Вона приїжджала в гості до онуки та ОСОБА_4 , бачила, що в квартирі прибрано, ОСОБА_4 купляв продукти харчування. Після того як ОСОБА_4 мобілізували в кінці вересня 2022 року він періодично направляв кошти для ОСОБА_1 , були навіть такі ситуації коли він телефонував з проханням надати кошти ОСОБА_1 , а він повертав їх потім. ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 два телефони. Онука жила на кошти батька ОСОБА_4 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1 , спілкуються вони з 2019 року. Вона часто була в гостях у ОСОБА_1 по вулиці Водоп`янова , де вона проживала разом за батьком. Неодноразово вона бачила як батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 , давав їй кошти на особисті потреби, на прогулянки, одяг, купував їй гаджети. Коли вона була в гостях у ОСОБА_1 була свідком того, що ОСОБА_1 готувала їсти, батько ОСОБА_4 купляв продукти, сім`я жила в достатку. Після того як батька ОСОБА_1 мобілізували він продовжував допомагати ОСОБА_1 , були ситуації коли знайомі батька передавали їй кошти від нього.

Суд зазначає, що досліджені письмові докази, з урахуванням показів свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили факт перебування позивачки на утриманні батька, в їх сукупності, надають підстави для висновку про те, що позивач ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого померлого батька ОСОБА_4 , постійно мешкаючи разом з ним. Допомога, яка надавалась позивачу ОСОБА_1 була для неї єдиним, постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки її мати офіційно не працевлаштована та має на утриманні неповнолітню дитини від другого шлюбу, а тому не мала можливості надавати допомогу доньці ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

При цьому як вбачається з долученого до матеріалів справи рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька було відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні вказаної заяви слугувало рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2023 року у справі №210/794/23, в якому встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_28 у період часу з 2019 року до вересня 2022 року проживали без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_5 . Проте, предметом розгляду вказаної справи було встановлення факту батьківства після смерті батька дитини, при цьому, в тексті рішення наявне посилання на «В судовому засіданні встановлено, що в період часу з 2019 року до вересня 2022 року заявник ОСОБА_3 проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_5 ». Однак, посилань на документи на підставі чого було встановлено вказаний факт відсутнє, учасникам справи був лише Металургійний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), тому вказану інформацію позивач ОСОБА_1 не мала можливості спростувати, оскільки не знали про неї.

Вказане рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька залишено без розгляду.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні загиблого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на дату його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька - задовольнити.

Встановити факт, перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні загиблого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на дату його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 17 квітня 2025 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович