Справа № 624/1071/24
№ провадження 2/624/45/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кегичівки, Берестинського району, Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № 375960-КС-001 про надання кредиту від 16.04.2024 у розмірі 82242,42 грн, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що 16.04.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 375960-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Позивачем 16.04.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 375960-КС-001 про надання кредиту. ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення цього договору. Позивач направив позичальнику через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Цей ідентифікатор боржник ввела та відправила. Таким чином, 16.04.2024 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір № 375960-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 21000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 21000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, зазначену позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти на загальну суму 5050,00 грн. Станом на 14.11.2024 відповідач має заборгованість в розмірі 82242,42 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20516,94 грн, суми прострочених платежів по процентах - 59502,53 грн, суми прострочених платежів за комісією - 2222,95 грн.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати до суду письмовий доказ, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 ; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 16.04.2024 по 01.10.2024.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 17.02.2025 у задоволенні клопотань представника відповідача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та про витребування доказів було відмовлено.

Представник відповідача 27.12.2024 подала до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечила проти позову в повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує положеннями ч. 2 ст. 215 ЦК України, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за № 343/557/15-ц зроблено правовий висновок про те, що за змістом ч. 5 ст. 11, ч. 1, ч.2, ч. 5, ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08.05.2007) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту- позичальнику. Отже, умови договору про сплату позичальником на користь позивача винагороди за надання фінансового інструменту, тобто за дії, які позивач здійснює на власну користь є несправедливим, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). В постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 760/11927/16 визначено, що у цій категорії справ розмір кредитної заборгованості має визначатись відповідно до наданих доказів, вимог закону та умов договору, а не лише виключно експертним шляхом. При цьому суд не позбавлений права і зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не відмовляти у позові. Відповідно до п. 2.5 Договору № 375960-КС-001 від 16.04.2024, передбачено комісію за надання кредиту, яка становить 3150,00 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом, позивачем 28.04.2024 було внесено в рахунок погашення кредиту 4550,00 грн з яких 927,05 грн було зараховано в якості сплати комісії, пізніше 21.05.2024 також було внесено 500,00 грн. Вказані кошти в повному обсязі позивач мав зарахувати в рахунок сплати тіла кредиту та процентів, а не в рахунок сплати комісії. Оскільки проценти нараховуються на залишок тіла кредиту, наданий позивачем розрахунок заборгованості є неправильним. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок про те, що компоненти заборгованості пораховані неналежним чином і такий розрахунок не може бути прийнятий судом. Таким чином, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків за кредитом, а також комісії слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю. Також представник відповідача заявляє про попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести в зв`язку з розглядом справи, який становить 6000 грн.

27.12.2024 представник позивача подала відповідь на відзив, згідно з якою представник зазначає, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечує наступних юридичних фактів: 1) укладення кредитного договору з позивачем; 2) тримання кредитних коштів за кредитним договором; 3) здійснення платежів за кредитним договором; 4) наявність заборгованості за кредитним договором. Щодо стягнення процентів за кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15012099, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.2. Кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Згідно з п. 3.2.2. Кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору, та до закінчення терміну дії договору. Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом кредитного договору графік платежів який передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Щодо особливостей встановлення та нарахування процентів за кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Встановлення у кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами. Щодо правомірності встановлення та стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту (кредитних коштів). Відповідно до п. 2.5. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 3 150,00 грн. Відповідно до п. 3.2.3. кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом кредитного договору графік платежів, який передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Відповідач здійснював платежі за кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. Щодо правомірності встановлення комісії за надання кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: - доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; -інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021 №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту. У кредитному договорі встановлена комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у самих Кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та які підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитних договорах пов`язано з особливостями кредитних договорів ТОВ «Бізнес Позика». Як вже зазначалося вище, відповідно до умов кредитного договору процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів може закономірно привести до збільшення вартості кредиту (через особливості нарахування процентів за Кредитним договором, про що було зазначено вище). Аналогічним чином у випадку дострокового погашення заборгованості за кредитним договором позичальником, такі його дії можуть привести до зменшення вартості кредиту. При цьому, якщо позичальник поверне всю суму кредиту у день перерахування йому кредитних коштів, це позбавить кредитодавця прибутку. Головною метою кредитодавців, головною метою підприємницьких товариств, та взагалі самої ідеї надання коштів під проценти, є отримання прибутку. Саме у зв`язку з вищевикладеним, товариство встановлює у своїх кредитних договорах комісію за надання кредиту, що повністю відповідає принципу свободи договору та жодним чином не суперечить чинному законодавству. Відповідачу було відомо про його обов`язок по сплаті процентів та комісії за надання кредиту за кредитним договором, оскільки такий обов`язок був чітко визначений у кредитному договорі та графіку платежів за кредитним договором. Щодо здійснення відповідачем платежів за кредитним договором. Боржник частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 5050,00 грн. Докази сплати відповідачем коштів за кредитним договором надаються у формі довідок, які були сформовані технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Цей Договір регулює відносини установи з клієнтом, згідно з якими установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/позик/фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (п. 1.1. Договору). Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури - Товариством з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн», яке під час надання послуг використовує Систему Platon (п. 1.1.1. Договору). ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами відповідні посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки. Розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідача. Відповідач у відзиві на позовну заяву не пояснює чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є необґрунтованим, та таким, що не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача 29.01.2025 подала клопотання про витребування доказів, в якому зазначила, що гідно з інформацією, що міститься у виписці по рахунку 16.04.2024 на рахунок позивачки було здійснено зарахування 21000,00 грн, деталі операції: payway1*tr4av. Visa Direct. В той же час, на нашу думку, з вказаного документу неможливо встановити факт того, що цю транзакцію було ініційовано саме позивачем на виконання умов кредитного договору. Наприклад, зарахування коштів із зазначенням таких самих деталей операції (payway1*tr4av. Visa Direct) здійснювалося також 10.05.2024 на суму 3500,00 грн, що свідчить про відсутність у транзакції ознак, які б свідчили про її відношення саме до позивача та/або кредитного договору. Окрім цього, зі змісту наданої виписки вбачається також факт здійснення декількох автоматичних списань коштів з банківської картки позивачки в рахунок погашення заборгованостей, проте, знову ж таки, на підставі інформації, що міститься у наданому доказі неможливо встановити ініціатора транзакції, а також неможливо встановити на виконання яких зобов`язань вони здійснювалися. Вважає, що хоча виписка по картковому банківському рахунку загалом і може вважатися належним доказом здійснення банківської операції щодо перерахування коштів, в тому числі кредитих, проте в конкретному випадку, виписка надана АТ КБ «ПриватБанк» не містить інформації, яка б дозволила ідентифікувати операцію як таку, що здійснена на виконання зобов`язань за Договором № 375960-КС-001 від 16.04.2024 року, а отже не може вважатися належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України. Інших належних доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів Відповідачці, зокрема первинних бухгалтерських документів, матеріали справи не містять. Щодо Довідки № 480/11 від 14.11.2024, то відповідачу невідомий статус ТОВ «Платежі Онлайн», невідоме його відношення до Договору № 375960-КС-001 від 16.04.2024 (розділом 3 Договору не передбачено участь будь-яких третіх осіб при виконанні позивачем своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів). Отже, надані позивачем докази не є належними та не є достатніми в сукупності, щоб дійти висновку про наявність обставин на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Верховним Судом неодноразово при вирішенні спорів що випливають із правовідносин споживчого кредитування зазначалося про те, що враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними (Постанова КЦС ВС від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22). Згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Оскільки позивач посилаючись на факт перерахування кредитних коштів відповідачу, на сьогоднішній день не надав жодних належних доказів на підтвердження цього, то відповідач вважаємо за необхідне заявити клопотання про витребування у ТОВ «Бізнес Позика» належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження перерахування останнім грошових коштів ОСОБА_1 за договором № 375960-КС-001 від 16.04.2024 в порядку та на умовах передбачених його положеннями, наприклад, банківської квитанції (інструкції) яка буде містити інформацію, що дає змогу ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, а також пов`язаність операції з кредитним договором. Окрім того, в разі ініціювання позивачем автоматичних списань грошових коштів з банківського рахунку відповідачки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вважаємо за необхідне також витребувати належні, допустимі та достовірні докази здійснення цих операцій з яких буде можливість встановити загальну суму таких списань. Вважає, що в разі ненадання таких доказів будуть наявні підстави для висновку про недоведеність факту надання відповідачу кредитних коштів, і як наслідок про відсутність правових підстав для їх повернення. Зазначені докази мають знаходитися у розпорядженні позивача, як у кредитора за договором та надавач кредитних послуг, який здійснює бухгалтерський облік.

Представник позивача 23.01.2025 подав до суду додаткові пояснення щодо поданого представником відповідача клопотання про витребування доказів. Так, позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, позивач надає позичальнику грошові кошти у розмірі 21000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 21000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_3 , який позичальником зазначено при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Щодо перерахування позивачем на рахунок відповідача кредитних коштів в розмірі 21000,00 грн, тодо позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Цей договір регулює відносини установи з клієнтом, згідно з якими установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/ позик/ фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (п. 1.1. Договору) Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури - ТОВ «Платежі Онлайн», яке під час надання послуг використовує Систему Platon (п. 1.1.1. Договору). Копія договору була додана до відповіді на відзив. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «анкета клієнта», відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки № НОМЕР_3 для перерахування на нього коштів. ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами відповідні посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного стосунку до банківського рахунка відповідача, крім того, що на вказаний ним під час укладення кредитного договору номер банківської картки (відкритий під нього банківський рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів. Перерахування кредитних коштів за кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію", а вищевказані докази перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів відповідачу за кредитним договором. Також, позивач у позовній заяві просив суд витребувати інформацію у АТ КБ «ПриватБанк» письмовий доказ щодо підтвердження чи спростовування факту випуску банківської картки № НОМЕР_3 на ім`я відповідача ОСОБА_1 та виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування цієї банківської картки за період з 16.04.2024 по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою суду це клопотання було задоволено, банком надані відповідні документи, з яких вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 21000,00 грн на свою банківську картку. Сторона позивача просила суд витребувати у банку загальну виписку про рух коштів по рахунку (без визначення ідентифікуючих ознак платника), оскільки перерахування кредитних коштів відповідачу здійснювалося відповідним посередником ТОВ «Бізнес Позика» за допомогою відповідної платіжної системи. Через такий спосіб перерахування кредитних коштів (посередником за допомогою його платіжної системи), в залежності від особливостей виписок у кожного банку, у виписці банку може бути відсутня інформація щодо платника (від кого саме були перераховані кредитні кошти), відсутня інформація про призначення платежу тощо. Однак у своїй сукупності, разом з доказами перерахування кредитних коштів, які були додані до позовної заяви, така інформація (докази) від банку зможе додатково підтвердити факт перерахування кредитних коштів відповідачу (їх зарахування на його банківську картку та відкритий для її обслуговування рахунок), а також підтвердити факт належності банківської картки відповідачу (на яку йому були перераховані кредитні кошти). Щодо повернення кредиту позивач зазначає, що за кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» позичальники мають можливість здійснювати платежі за своїми кредитними договорами як напряму на рахунок ТОВ «Бізнес Позика» (за реквізитами), так і в інший спосіб, про що зазначено на веб-сайті ТОВ «Бізнес Позика» (https://bizpozyka.com/ua/) та що передбачено Правилами надання кредитів. Знімки екрану щодо способів здійснення Позичальниками платежів за Кредитними договорами з веб-сайту ТОВ «Бізнес Позика» додаються. Відповідно до п. 7.15. Кредитного договору інші умови цього правочину регулюються Правилами. Усі неврегульовані Договором та Правилами правовідносини сторін регулюються законодавством України. Відповідно до п. 6.19. Правил канали, способи та реквізити для сплати заборгованості зазначаються кредитодавцем на Сайті. При виборі каналу погашення позичальником на власний розсуд, ним самостійно сплачуються плати за послуги фінансового(-их) посередника(-ів), що здійснює(-ють) перерахування грошових коштів кредитодавцю, у відповідності до їх тарифів, про що позичальник повідомляється в момент здійснення оплати. З метою своєчасності та правильності зарахування коштів, позичальник перед сплатою повинен перевірити дійсність реквізитів кредитодавця. При сплаті заборгованості на сайті кредитодавця з використанням електронних платіжних засобів, з позичальника може бути стягнута комісія у розмірі не більше 1,5 відсотка від суми платежу, але у будь-якому випадку не менше 10,00 грн. Одним із способів здійснення позичальниками платежів за своїми кредитними договорами є «швидка оплата», коли позичальник вводить номер свого договору або свій РНОКПП у відповідному розділі на сайті ТОВ «Бізнес Позика», після чого його «перекидує» на веб-сайт відповідного посередника ТОВ «Бізнес Позика», де відповідна платіжна система посередника ТОВ «Бізнес Позика» дає можливість позичальнику сплатити кошти за його діючим кредитним договором у певному розмірі. Знімки екрану щодо способу оплати «швидка оплата» на веб-сайті ТОВ «Бізнес Позика» додаються. Саме у вищезазначений спосіб відповідач здійснював платежі за своїм кредитним договором, тому докази здійснення ним платежів за кредитним договором були надані ТОВ «Бізнес Позика» у вигляді довідок від відповідного посередника. Протягом строку дії кредитного договору відповідач здійснював платежі за своїм кредитним договором у вищезазначений спосіб через посередника ТОВ «Платежі онлайн» (платіжна система «Platon»), на підтвердження чого цей посередник надав ТОВ «Бізнес Позика» відповідні довідки. Також звертає увагу суду, що у зв`язку з вищевикладеним, через те що позичальник зазначає свій РНОКПП коли здійснює платіж за кредитним договором способом «швидка оплата», у наданих посередниками довідках у призначенні платежу зазначається РНОКПП позичальника. Повідомляємо суд, що ТОВ «Бізнес Позика» не укладає з позичальниками нових кредитних договорів, якщо у позичальника є діючий незакритий кредит. Якщо у позичальника є діючий незакритий кредит, і він бажає отримати додаткові кредитні кошти у ТОВ «Бізнес Позика», йому пропонують укласти додаткову угоду до діючого кредитного договору, на підставі якої йому будуть перераховані додаткові кредитні кошти. Тобто надані докази здійснення відповідачем платежів за кредитним договором є доказами щодо здійсненням ним платежів, саме, за тим договором, стягнення заборгованості, за яким є предметом розгляду цієї справи. На підтвердження цього позивач надав суду довідку щодо укладення кредитного договору з відповідачем. Більше того, вищезазначені платежі за кредитним договором позичальник здійснював за допомогою платіжної системи відповідного посередника ТОВ «Бізнес Позика» з тієї самої карти, на яку йому були перераховані кредитні кошти. Як вбачається з наданих стороною відповідача разом з відповіддю на відзив довідок про здійснення відповідачем платежів за кредитним договором та наданих банком виписок про рух коштів по банківській картці відповідачам своїй сукупності, відповідач справді здійснив платіж у розмірі 500,00 грн 21.05.2025 та платіж у розмірі 4 550,00 грн 28.04.2024 за кредитним договором. Як вже було зазначено вище, ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами відповідні посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного стосунку до банківського рахунку відповідача, крім того, що на вказаний ним під час укладення кредитного договору номер банківської картки (відкритий під нього банківський рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів. Жодних автоматичних списань грошових коштів з банківського рахунку відповідача ТОВ «Бізнес Позика» не робило та не могло робити, оскільки у ТОВ «Бізнес Позика» немає і не може бути жодного доступу до банківського рахунку відповідача. Всі платежі за кредитним договором відповідач здійснював самостійно. Щодо клопотання сторони відповідача про витребування доказів, то позивач вважає це клопотання сторони необґрунтованим, поданим з порушенням вимог Цивільного процесуального кодексу України, та таким, що подано з метою затягування розгляду справи, що є зловживанням стороною відповідача своїми процесуальними правами, тому воно не підлягає задоволенню.

Представник позивача заявила про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на обставини викладені в своїх заявах по суті. Заперечила факт, що відповідач отримала на свій рахунок кредитні кошти. Докази такого зарахування саме від позикодавця коштів та що це саме кредитні кошти за кредитним договором позивачем не надано. Ці факти також не підтверджені і наданими документами з АТ КБ «ПриватБанк», оскільки деталі операції по зарахуванню 16.04.2024 21000 грн таких відомостей не містять. Також вважає, договір в частині домовленості про встановлення комісії є недійсним, оскільки, згідно з законодавством, банки не мають права нараховувати комісію як плату за дії, які він вчиняє на власну користь.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Матеріалами справи встановлено, що 16 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №375960-КС-001 про надання кредиту. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до відеозапису наданого позивачем, відповідач перед укладенням договору особисто пройшла відео верифікацію з ТОВ «Бізнес Позика» та підтвердила, що самостійно подала заявку на отримання кредиту, повідомила фінансовий номер телефону та реквізити паспорта, та продемонструвала на камеру оригінал паспорту громадянина України.

Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно розділу 2 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 21000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» (п. 2.1.). Тип кредиту: кредит (п.2.2.). Строк кредиту 24 тижні (п. 2.3.). Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15012099, фіксована (п.2.4.). Комісія за надання кредиту - 3150,00 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п.2.5.). Загальний розмір наданого кредиту - 21000,00 грн (п.2.6.). Строк дії договору до 01.10.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 54600,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 процентів (п.2.10.). Дата видачі кредиту 16.04.2024. Дата повернення кредиту 01.10.2024 (п.п. 2.12., 2.13.). Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом (п.2.14.).

Згідно розділу 3 Договору, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки. Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому Сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі не є зміною істотних умов цього Договору. Кредит, Проценти за користування Кредитом та будь-які інші платежі за Договором підлягають сплаті Позичальником у безготівковій формі, шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок Кредитодавця, що вказаний в розділі 8 Договору, у строк (термін) відповідно до графіку платежів. Датою повернення (погашення) Кредиту, так само як і датою сплати Процентів за користування Кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору, вважається дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця, що вказаний в розділі 8 Договору. В разі надходження від Позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, Кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 1) першу чергу - прострочена сума Кредиту та прострочені Проценти за користування Кредитом; 2) у другу чергу - сума Кредиту та Проценти за користування Кредитом; 3) у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до Договору.

Відповідно до графіку платежів перший платіж мав бути внесений 30.04.2024 в розмірі 4550 грн, який складався з суми нарахованих за цей період процентів 3622,95 грн та комісії 927,05. Другий платіж мав бути внесений 14.05.2024 в розмірі 4550 грн, який складався з суми процентів, часткової сплати комісії. Третій платіж 28.05.2024, в розмірі 4550 грн, який складався з суми процентів, часткової сплати тіла кредиту та залишкового розміру комісі. Всього 12 платежів в сумі по 4550 грн.

Відповідно до п. 3.4., п. 3.5. Договору, в разі надходження від позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець зараховує кошти в наступний період до графіку платежів. У разі недостатності суми здійсненного платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу прострочена сума кредиту та процентів за користування кредитом, 2) у другу чергу сума кредиту та процентів за користування кредитом, 3) у третю чергу неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору.

Відповідно до розділу 7 п.п. 7.10-7.11 Договору, договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. Порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер позичальника кредитодавцем, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу.

Згідно з п. 7.12. Договору, спосіб перерахування позичальнику кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору.

Згідно з розділом 8 Договору, номер електронного платіжного засобу ОСОБА_1 зазначено №4731-21хх_хххх-0716.

Відповідно до довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №480/11 від 14.11.2024 транзакція по зарахуванню від ТОВ «Бізнес позика» кошів в розмірі 21000 грн 16.04.2024 на платіжну картку №473121хххххх0716 емітовану ПриватБанком, за призначенням перерахування коштів ОСОБА_1 , згідно з кредитного договору №375960-КС-001 від 16.04.2024, проведена успішно. Код авторизації 027514, номер транзакції 41326-48135-28313, номер замовлення 88514df5-fbdf-11ee-b90a-000c29d57ed2_1.

Згідно з копією договору про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020 ТОВ «Бізнес Позика» є клієнтом ТОВ «ПрофітГід», яка надає товариству дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/ позик/ фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів. Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури - ТОВ «Платежі Онлайн», яке під час надання послуг використовує Систему Platon (п.1.1.-1.1.1.).

За надання Послуг за цим Договором Установа має право отримувати винагороду у розмірі, передбаченому у Додатку №1 до цього Договору. Винагорода Установи розраховується від суми кожної успішної Транзакції, проведених в рамках цього Договору, якщо інше не зазначено у Додатках до цього Договору. Остаточна сума винагороди Установи підлягає розрахунку на підставі Акта наданих послуг. Сторони можуть укладати Акт наданих послуг в електронному вигляді через систему електронного обміну документами Paperless https://paperless.com.ua/ (далі за текстом - «Paperless») з використанням електронного цифрового підпису/кваліфікованого електронного підпису. Не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем надання Послуг, Установа складає та направляє Клієнту підписаний зі свого боку Акт наданих послуг за Звітний період в електронному вигляді через Paperless з використанням ЕЦП/КЕП. Акт наданих послуг формується за період, що становить один календарний місяць: з 00 годин 00 хвилин 00 секунд першого календарного дня місяця по 23 годину 59 хвилин 59 секунд останнього календарного дня того ж місяця за київським часом. В Акті наданих послуг вказується сума успішних Транзакцій (за мінусом суми повернутих платникам платежів) та сума винагороди Установи (п.3.1.-3.3.).

Згідно з випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № НОМЕР_4 відкритого на ім`я ОСОБА_1 , 16.04.2024 були зараховані кошти в розмірі 21000 грн.

Відповідно до копії квитанції №41431-09785-52523 ТОВ «ПрофітГід», з картки платника № НОМЕР_4 , 28.04.2024 було перераховано 4550 грн на рахунок одержувача ТОВ «Бізнес Позика», деталі замовлення: оплата кредита згідно договору №. Рахунок одержувача відповідає рахунку зазначеному в розділі 8 кредитного договору для погашення заборгованості.

Відповідно до копії квитанції №41629-89765-81503 ТОВ «ПрофітГід», з картки платника № НОМЕР_4 , 21.05.2024 було перераховано 500 грн на рахунок одержувача ТОВ «Бізнес Позика», деталі замовлення: оплата кредита згідно договору №. Рахунок одержувача відповідає рахунку зазначеному в розділі 8 кредитного договору для погашення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 станом на 14.11.2024 має заборгованість перед кредитором в сумі 82242,42 грн, яка складається з: тіло кредиту 20516,94 грн, заборгованість за відсотками 59502,53 грн, комісія 2222,95 грн. Відсотки за період з 16.04.2024 по 14.05.2024 нараховані за денною ставкою 1,15012099%. Починаючи з 15.05.2024 за денною процентною ставкою відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з порушенням строків внесення платежів 2%. Позичальник двічі вносила кошти для погашення заборгованості за кредитом, а саме, 28.04.2024, тобто за два дні до визначеної графіком платежів, дати першого платежу та у встановленому розмірі 4550 грн, які були зараховані на погашення комісії 927,05 грн, процентів - 3139,89 грн, тіла кредиту - 483,06 грн, а також 21.05.2024 в розмірі 500 грн, які були зараховані для погашення процентів. Перерахування коштів позичальником зі свого рахунку в зазначені дати та суми також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч.ч. 6-8, ч. 12, ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування врегульовані Законом України «Про споживче кредитування» (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 до Законом України «Про споживче кредитування» були внесені відповідні зміни.

Так, згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції чинній на дату підписання кредитного договору, реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з п. 2 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

В судовому засіданні судом на підставі належних та допустимих доказів були встановлені факти укладення 16.04.2024 договору № 375960-КС-001 про надання кредиту, отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 21000 грн, шляхом їх зарахування на зазначений в кредитному договорі рахунок позичальника.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено надання кредитних коштів, оскільки деталі операції у виписці по рахунку відповідача у АТ КБ «ПриватБанк» щодо зарахування 16.04.2024 коштів в розмірі 21000 грн відсутні, а отже не доведено, що це кошти отримані від позивача на підставі кредитного договору, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Виписка по рахунку є належним, допустимим та достовірним доказом зарахування 16.04.2024 на рахунок відповідача коштів в розмірі 21000 грн.

Судом встановлено, що цього ж дня, 16.04.2024, відповідачем був укладений з позивачем кредитний договір на вищезазначену суму, умови цього договору передбачали зарахування коштів саме на цей рахунок позичальника, день видачі кредиту визначений 16.04.2024 (п. 2.12., 3.1, р.8 Договору), а тому сумніви щодо походження цих коштів у суду відсутні.

Відповідач доказів, які спростовують, що це саме кредитні кошти надані позивачем не надані.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Питання вірогідності доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри" (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20).

У судовому засіданні встановлено, що позичальником порушені умови договору щодо повернення наданого кредиту. Фактично позичальник двічі вносила кошти для погашення заборгованості за кредитом, а саме, 28.04.2024 у розмірі 4550 грн, які відповідно до умов договору були зараховані на погашення комісії 927,05 грн, процентів - 3139,89 грн, а також тіла кредиту - 483,06 грн. Цей платіж був внесений відповідачем у достроково визначений графіком платежів строк (30.04.2024) та у встановленому графіком розмірі платежу. Кошти були правомірно зараховані кредитодавцем для погашення процентів, частково комісії та частково тіла кредиту (як достроково сплаченого). Також відповідач внесла платіж 21.05.2024 в розмірі 500 грн. Судом встановлено, що цей платіж був внесений з порушенням строку чергового платежу та в недостатньому розмірі. Цей платіж, як вбачається з розрахунку заборгованості, кредитодавцем був зарахований для погашення прострочених процентів. Таке зарахування платежу суд вважає правомірним, оскільки графіком платежів перший платіж для погашення тіла кредиту встановлений 28.05.2024. Тому станом на 21.05.2024 прострочене до повернення тіло кредиту ще не існувало, натомість після 14.05.2024 (дата чергового плажету за графіком) у позичальника виникла заборгованість за простроченими проценти за користування кредитом. Тому зарахування цього платежу саме для погашення прострочених процентів за користування кредитом відповідає положенням ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» та п 3.5. Договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем здійснювалося списання коштів в рахунок погашення заборгованості є неспроможними, оскільки позивач не є банківською установою, в якій відкрито рахунок на ім`я відповідача, не має до нього доступу, в тому числі для списання коштів. Рахунок відповідача відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з умовами кредитного договору, списання коштів в рахунок заборгованості з рахунків позичальника не передбачено. Відомості щодо дат та сум внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості за кредитним договором збігаються з відомостями, які відображені у виписці по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором. З даних, які містяться у виписці по рахунку відповідача, суд не вбачає підстав для висновку про списання коштів з цього рахунку.

Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування заборгованості суд зазначає, що період нарахування відсотків відповідає умовам договору, проценти нараховані з дня видачі кредиту 16.04.2024 по 01.10.2024 (встановлену договором дату повернення кредиту).

Щодо застосування процентної ставки нарахування цих відсотків, то суд керується положенням Закону України «Про споживче кредитування», а саме ч. 5 ст. 8 цього Закону, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Положенням п. 2, п. 17 р. IV Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Разом з тим перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що кредитний договір було укладено 10 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то до договору застосовуються положення саме ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимально можливої денної процентної ставки 1%.

З наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що позивач відповідно до умов кредитного договору з 16.04.2024 по 14.05.2024 нараховував відсотки за денною ставкою 1,15012099%. Починаючи з 15.05.2024 позивачем для обрахування відсотків застосована денна процентна ставка відповідно до умов кредитного договору 2%.

Умови кредитного договору щодо застосування денної процентної ставки більше 1% після набрання чинності 23.12.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є нікчемними.

Застосування позивачем починаючи з 16.04.2024 по 01.10.2024 денної процентної ставки 1,15012099% та 2% є неправомірним. Відповідно до Закону ця ставка має становити не більше 1%.

Для обчислення заборгованості за процентами за весь період користування кредитом, суд враховує, що позичальником 28.04.2024 був достроково (тобто до 30.04.2024) внесений платіж в розмірі 4550 грн. Станом на 28.04.2024 проценти за користуванням кредитом за ставкою 1% становили 2730 грн (21000грн х 1% х 13 днів). Отже, суд вважає, що кошти мають бути зараховані на погашення в повному обсязі нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 2730 грн, комісії в розмірі визначеному графіком платежів - 927,05 грн, а решта коштів, у зв`язку з їх достроковим внесенням має бути зарахована у тіло кредиту в розмірі 892,95 грн. Тобто, з 29.04.2024 тіло кредиту становить 20107,05 грн (21000грн 892,95 грн).

Отже, заборгованість за процентами за користування кредитом, яка підлягає до стягнення становить 33597 грн ((тіло кредиту 21000 грн х 1% х 13 днів) + (тіло кредиту 20107,05 грн х 1% х 156 днів 500 грн)).

На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 375960-КС-001 16.04.2024 в розмірі 55927 грн, з яких: тіло кредиту 20107,05 грн, проценти 33597 грн, комісія 2222,95 грн.

Щодо доводів представника відповідача про незаконність вимог позивача про стягнення комісії та включення умови про нарахування комісії до кредитного договору, то суд не погоджується з такими доводами відповідача.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Згідно з п. 2.5. кредитного договору встановлена комісія за надання кредиту в розмірі 3150 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку договору, цей розмір не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Отже передбачена кредитним договором комісія відповідає положенням Закону України «Про споживчий кредит» її нарахування є законною.

Крім того, ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою та для забезпечення своєї фінансової діяльності щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надання коштів та банківських металів у кредит користується платними послугами інших компаній для проведення відповідних фінансових операцій пов`язаних з видачею та повернення кредиту.

За таких обставин суд вважає, що включення до умов кредитного договору нарахування разової комісії за видачу кредиту є правомірною.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, суд врахував положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції, позивач за подання позову до суду, у відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1647,29 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір заявленого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 55927 грн.х2422,40грн./82242,42грн).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76-82, 95, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором № 375960-КС-001 про надання кредиту від 16.04.2024 в розмірі 55927 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика сплачений судовий збір в розмірі 1647 (тисяча шістсот сорок сім) гривень 29 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження за адресою: б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, .

Представник позивача: Сімчук Яна Віталіївна, довіреність №14 від 07.10.2024, адреса: б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, .

Представник позивача: Мишевська Наталія Миколаївна, довіреність №7 від 15.10.2024, адреса: б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, .

Представник позивача: Виноградов Юрій Ернстович, довіреність №15 від 20.11.2024, адреса: б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Красноград, Харківської області, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_6 виданий Кегичівським РС ГУ ДМС України в Харківській області18.06.2014, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача Яковенко Оксана Григорівна, ордер серії АХ №1226360 від 13.12.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002330 від 20.03.2019, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В. Богачова