Єдиний унікальний номер 205/1618/25
Номер провадження 2/205/2035/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Грона Д. С., за участю секретаря судового засідання Матківської В. В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 на адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку надійшла вказана позовна заява.

05.02.2025 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які вказані у мотивувальній частині ухвали, а саме: щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

13.02.2025 на електронну адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків, у якій він виклав обставини, якими обґрунтовує свої позовні вимоги.

21.02.2025 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Відповідно до ч. 11 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до наведених норм закону, ухвалою суду від 03.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з тим, що позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у відповідному розмірі, який повинен обраховуватись виходячи із ціни позову. Надано строк позивачу для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

08.04.2025 на електронну адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 від 05.04.2025 про усунення недоліків позовної заяви.

В обґрунтування вказаної заяви, як на підстави звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 посилається на пункт 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», наголошує, що у м. Дніпрі в нього залишилось житло, в серпні 2024 року він з родиною переїхав жити до Польщі, у зв`язку з чим порушується його право власності на житом, а саме: право користування та володіння, він постійно перебуває у стресі, оскільки побоюється, що це житло може бути знищене відповідачем.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом встановлено, що вимоги ухвали про залишення позову без руху від 03.04.2025 позивачем не виконано, докази сплати судового збору позивачем не надано.

У своїй заяві від 05.04.2025, як на підставу несплати судового збору, позивач ОСОБА_1 посилається на положення п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Системний аналіз вказаної норми вказує, що застосування положень п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає за наявності певних умов, а саме: вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Саме для громадян, які зазнали таких непоправних наслідків через дії держави-агресора російської федерації, законодавець передбачив звільнення їх від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

При цьому відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, а в подальшому Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, місто Дніпро, де зареєстрований Позивач, не є тимчасово окупованою територією, територією, на якій ведуться (велися) бойові дії, а також території активних бойових дій. Так само позивачем не наводиться обставини щодо спричинення моральної шкоди через поранення, перебування у полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Доказів того, що нерухоме майно позивача, яке розташоване у АДРЕСА_1 , було пошкоджено внаслідок збройної агресії держави-агресора російської федерації, вибуло з власності позивача в наслідок бойових дій, позивачем не надано. Суд також зауважує, що з позовної заяви вбачається, що позивач виїхав з території України в серпні 2024 року, при цьому право власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з наданих позивачем Витягів № 415869875 від 01.03.2025 та № 415870386 від 01.03.2025 було набуте ним лише 26.02.2025, тобто навіть після пред`явлення позову.

Таким чином, з урахуванням предмету та підстав позову, ОСОБА_1 не є особою, яку звільнено від сплати судового збору, на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 по справі № 761/11472/15 зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, суддя зазначає, що вимога суду про усунення недоліків позову не є порушенням права на справедливий судовий захист.

До того ж, посилання позивача на інші судові справи, які перебували в провадженні місцевих судів України не можуть бути прийняті суддею до уваги, оскільки у кожному окремому випадку суддя самостійно вирішує питання наявності підстав, визначених ст.ст. 185, 186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного суд доходить висновку про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 187, 257, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Денис ГРОНА