Справа № 515/1385/23
Провадження № 2/513/131/25
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 року Саратський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Миргород В.С.,
при секретарі судового засідання Русавської Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі представника адвоката Панасюка Олега Миколайовича до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, суд, -
В С Т А Н О В И В :
29 серпня 2023 року позивач звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення, у порядку регресу, витрат по виплаті страхового відшкодування потерпілому у розмірі 220 260,00 грн, а також судового збору, сплаченого при подачі позову.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 вересня 2019 року на 145 км. + 650 м автодороги «М-15» Одеса Рені, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю колісного транспортного засобу мопеду марки «SUZUKI AD-50», без державного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «TOYOTA CARINA», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної пригоди загинув водій колісного транспортного засобу марки «TOYOTA CARINA» ОСОБА_2 .
Власника колісного транспортного засобу мопеду марки «SUZUKI AD-50», яким керувала ОСОБА_1 , на дату скоєння ДТП, не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В ході судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_1 , потерпілою ОСОБА_2 , яка є дружиною загиблого водія автомобіля марки «TOYOTA CARINA» ОСОБА_2 , у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей з посиланням на ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заявлено цивільний позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати), пов`язаної з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю та здоров`ю.
Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 09 вересня 2021 року у справі 515/53/20, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року рішення Арцизького районного суду Одеської області від 09 вересня 2021 року по справі № 515/53/20 в частині призначення покарання залишено без змін.
Виходячи із вищевикладеного, за наслідками розгляду цивільного позову, рішенням Арцизького районного суду Одеської області по справі №515/53/20, постановлено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування (регламентовану виплату) у розмірі 200 000,00 грн.
На виконання рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. 25 січня 2023 року відкрито виконавче провадження №70854865 про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 220 260,00 грн (200 000,00 грн. за рішенням суду; 20 000,00 грн виконавчий збір; 260,00 грн мінімальні витрати виконавця).
Позивач виконав рішення суду по відшкодуванню шкоди, заподіяної водієм транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Посилаючись на вказані обставини, а також на п. 38.2.1 та п 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого відшкодування в розмірі 220 260,00 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
Ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Зубова О.С. від 31 серпня 2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.
Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області О.А.Дем`янової від 24 листопада 2023 року цивільна справа передана на розгляд Саратському районному суду Одеської області.
Згідно з ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_3 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
Відповідно до ухвали Саратського районного суду Одеської області від 01 лютого 2024 року справу передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Згідно з ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонова Д.О. від 29 квітня 2024 року вказану справу передано за підсудністю на розгляд Татарбунарського районного суду Одеської області.
Відповідно до розпорядження в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області О.А. Дем`янової від 05 червня 2024 року № 271, справу передано на розгляд Саратському районному суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С.
05 серпня 2024 року судом скеровано запит до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо надання інформації, чи фактично проживає на території с. Білолісся Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 18 вересня 2024 року надійшла відповідь.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 30 вересня 2024 року цивільну справу № 515/1385/23 прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у позові просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (Вх. № 8311/24-Вх від 25.11.2024).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку.
У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.
Судом встановлено, що 10 вересня 2019 року на 145 км. + 650 м автодороги «М-15» Одеса Рені, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю колісного транспортного засобу мопеду марки «SUZUKI AD-50», без державного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «TOYOTA CARINA», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної пригоди загинув водій колісного транспортного засобу марки «TOYOTA CARINA» ОСОБА_2 .
Поліс на колісний транспортний засіб мопед марки «SUZUKI AD-50», без державного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_1 станом на 10 вересня 2019 року був відсутній.
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 09 вересня 2021 року, яке частково змінено ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2022 у справі 515/53/20, постановлено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування (регламентовану виплату) у розмірі 200 000,00 грн.

Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у заподіянні неправомірними діями шкоди третім особам, не підлягає доказуванню, оскільки встановлена вироком суду, який набрав законної сили і є обов`язковим для суду.

25 січня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ПавлюкомН.В., відкрито виконавче провадження №70854865 за виконавчим листом від 21 грудня 2022 року №515/53/20. Відповідно до якого підлягає стягненню 200 000 грн на користь ОСОБА_2 (стягувач) з Моторного (транспортного) страхового бюро України (боржник), що підтверджується копією інформаційної довідки про виконавче провадження (а.с. 21-22).

26 січня 2023 року Моторним (транспортним) страховим бюро України було здійснено регламентовану виплату на розрахунковий рахунок приватного виконавця Павлюка Н.В. у розмірі 220 260,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 684048.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Підпунктом "а" пункту 41.1. ст. 41 Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2. ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано.

Таким чином, враховуючи, що факт ДТП мав місце й відповідач винний у її вчиненні, що підтверджено вироком Арцизського районного суду Одеської області від 09.09.2021 року у справі №515/53/20, який набрав законної сили. 25.01.2023 року приватним виконавцем Павлюк Н.В. відкрито виконавче провадження №70854865 по виконавчому листу від 21.12.2022 року у справі №515/53/20 та поданням про необхідність оперативного виконання судового рішення по справі №515/53/20, а саме: здійснити виплату присуджених коштів в розмірі 220 260-00 грн. та платіжним дорученням №684048 від 26.01.2023 року підтверджується перерахування приватному виконавцю по зазначеному виконавчому провадженню 220 260-00 грн., тобто позивач сплатив матеріальне відшкодування заподіяної шкоди відповідачем, а тому суд вважає вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентованою виплатою задовольнити.

Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , адреса: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, суму сплаченого відшкодування в розмірі 220 260,00 грн (двісті двадцять тисяч двісті шістдесят грн 00 к.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , адреса: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8 судовий збір в розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 к.).

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручене у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду або через Саратський районний суд Одеської області, а матеріали справ випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 15 квітня 2025 року.

Суддя В. С. Миргород