Справа № 211/511/25
Провадження № 2/211/976/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Н.О. Сарат,
за участю секретаря судового засідання С.М. Зоріної
у відсутність сторін, розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 6000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 247260 (Двісті сорок сім тисяч двісті шістдесят) гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2472,60 грн.
В обгрунтування позову зазначив, що 02 жовтня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 , 1993р народження взяла у позивача в борг 6000,00 (Шість тисяч доларів США), що станом на 02.10.2024 року становило за курсом НБУ 247485 гривень і зобов`язалася повернути позивачеві грошові кошти, згідно письмової боргової розписки до 11.10.2024 року. За станом на 11.10.2024р. грошові кошти в розмірі 6000 доларів США не було повернуто, що становило за офіційним курсом НБУ 247260,00 гривень. На сьогоднішній день відповідачка борг не повернула. На письмову вимогу позивача від 14.11.2024 року про добровільну сплату боргу не відповіла.
Ухвалою суду від 21.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідачка до суду не з`явилася, відзиву не подала, причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Вказане підтверджуєтьсяправовою позицієюВерховного СудуУкраїни,викладеною впостановах від08червня 2016р.(справа№ 1103цс16),від 12квітня 2017року (справа№ 442/8157/15-ц),тощо, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України,
Як установлено судом, 02 жовтня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 , 1993р народження взяла у позивача в борг 6000,00 (Шість тисяч доларів США), що станом на 02.10.2024 року становило за курсом НБУ 247485 гривень і зобов`язалася повернути позивачеві грошові кошти, згідно письмової боргової розписки до 11.10.2024 року. За станом на 11.10.2024р. грошові кошти в розмірі 6000 доларів США не було повернуто, що становило за офіційним курсом НБУ 247260,00 гривень. На сьогоднішній день відповідачка борг не повернула. На письмову вимогу позивача від 14.11.2024 року про добровільну сплату боргу не відповіла.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частин 2, 3 статті 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов`язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики.
Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним.
При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальниками не виконано (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року по справі № справа № 654/2275/16-ц).
Позивачем надано суду оригінал розписки про отримання відповідачкою ОСОБА_2 коштів в сумі 6000,00 дол. США.. Станом на момент розгляду справи відповідачка не надала доказів повернення коштів позивачеві, а отже зазначена сума підлягає до стягнення з неї на користь позивача.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідачка відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Тому підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати.
Керуючись ст. ст. 625,1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в повному обсязі.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), борг за договором позики, а саме розпискою від 02.10.2024 у розмірі 6000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 247260 (двісті сорок сім тисяч двісті шістдесят) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 2472 (дві тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.04.2025 року.

Суддя: Н. О. Сарат