П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Київ

Справа №361/9703/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/5909/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Марчук О.Л. 03 грудня 2024 року у м. Васильків, за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що дійсно, як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 бере участь в утриманні своїх дітей. Проте, наведені ним обставини утримання дітей не надають інформації про системність та періодичність добровільного надання батьком грошових коштів матері на утримання дітей, а тому вказані заявником обставини не можна вважати нововиявленими, оскільки вони були раніше відомі обом батькам.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує на те, що про наявність вказаної справи він дізнався після отримання в електронному ресурсі «Дія» судового наказу 19 листопада 2024 року, до цього про наявність справи він не знав, електронного кабінету в системі «Електронний суд» на той момент в нього не було. Заяву про видачу судового наказу він отримав 28 листопада 2024 року, а тому вказані обставини мають бути враховані як нововиявлені.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано того, що згідно наданих ним документів у вересні 2024 року ним було перераховано кошти у розмірі 3700 грн, у жовтні 2024 року - 5329 грн, у листопаді 2024 року - 3000 грн. Вказані докази підтверджують, що утримання ОСОБА_1 здійснюється, тому відносини сторін у питанні утримання дітей були оцінені судом як спірні. При цьому необхідно враховувати, що суду було повідомлено, що на розгляді знаходиться справа про розірвання шлюбу між сторонами, питання визначення проживання дітей з одним з батьків наразі не вирішено, оскільки діти зареєстровані та проживають у квартирі батька, що належить йому на праві особистої приватної власності. Крім того, судом не було обґрунтовано, чому при спільному проживанні батьків разом з дітьми у матері є безумовне право на подання заяви про стягнення аліментів, а у батька дітей є лише обов`язок доводити утримання з доведенням системності та періодичності.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та скасувати виданий судом першої інстанції судовий наказ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Біла Р.В. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте ним 18 березня 2025 року через систему «Електронний суд» була подана заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

18 листопада 2024 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2024 року /а.с.23/.

27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу від 18 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивував тим, що станом на час видачі судового наказу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який ще не розірваний. Сторони та діти проживають в одній квартирі, власником якої є він, тобто ним забезпечені належні умови для проживання, навчання та дозвілля дітей, також систематично ним здійснюються витрати на їх утримання. Вказане не було доведено до відома суду заявником, тобто це є нововиявленою обставиною, а тому просив скасувати судовий наказ.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надав копії таких документів:

- витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким він є власником квартири АДРЕСА_1 /а.с.34-35/;

- довідку про реєстрацію власного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.45/;

- довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.36/;

- свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.37/;

- свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.38/;

- витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.39-40/;

- дані про реєстрацію цивільної справи №362/7693/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу /а.с.46/;

- скріншот з пропущеними відео дзвінками та перепискою з абонентом «Hrustuna» /а.с.47,49,51,52,56-59/;

- скріншоти щодо здійснених переказів грошових коштів: 03 вересня 2024 року на карту НОМЕР_1 в розмірі 2000 грн; 23 листопада 2024 року на карту ОСОБА_5 в розмірі 700 грн; 12 вересня 2024 року на карту ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн; 13 вересня 2024 року на карту ОСОБА_5 в розмірі 700 грн /а.с.48,53,54/.

Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 цієї статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст.423 ЦПК України).

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №552/137/15-ц).

Отже, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

В свою чергу, нe вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

В Постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №755/32663/14-ц, провадження №61-44397св18 вказано на те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 424, 426 ЦПК України.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» нагадав, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

У рішенні від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» ЄСПЛ вказав на те, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступним, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, ОСОБА_1 вказував, що сторони та діти проживають в одній квартирі, власником якої є він, тобто ним забезпечені належні умови для проживання, навчання та дозвілля дітей, також систематично ним здійснюються витрати на їх утримання.

Разом з цим, наведені заявником обставини, не можна кваліфікувати, як нововиявлену обставину, в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки вона не є нововиявленою, тобто такою, що не була і не могла бути відома стороні у справі, натомість наведені заявником обставини фактично підтверджуються новими доказами, наданими на підтвердження вимог про скасування судового наказу, а не на підтвердження наявності нововиявлених обставин. Вказані обставини, на які він посилається, як на нововиявлені фактично були відомі станом на листопад 2024 року, тобто на час видачі судового наказу. Фактично заявник просить про переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи з урахуванням отриманих нових доказів, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововияленими обставинами відповідно до вимог ст. 423 ЦПК України.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 15 квітня 2025 року.