Справа № 606/94/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 4000 грн щомісяця, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що з відповідачем мають двох спільних дітей, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.01.2020, ухваленим у цивільній справі №606/2954/19 стягнуто з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісячно починаючи з 12.11.2019 до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку. Рішенням Теребовлянського районного суду від 24.05.2021 у справі №606/2586/20 було збільшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у розмірі по 3000 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку. Надалі, рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.10.2022, ухваленим у цивільній справі №606/1589/22 стягнуто з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісячно починаючи з 12.09.2022 до припинення дитиною навчання, але не більше 23-х річного віку.

Їхньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнюється 18 років, однак зараз він продовжує навчання у школі в Польщі. Відповідач має можливість утримувати свою дитину, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.01.2025 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

13.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження потреби дитини у матеріальній допомозі, оскільки ОСОБА_3 відвідує школу для дорослих "Еврика" лише кілька разів на місяць, що не перешкоджає його працевлаштуванню та утриманню себе самостійно. Також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має змогу надавати допомогу на утримання повнолітнього сина. Крім того, у відзиві представником відповідача зазначено, що до позову не додано доказів проживання сина разом із позивачем, оскільки із копії договору оренди квартири слідує, що він не підписаний сторонами, відсутній підпис орендаря. Інших доказів проживання сина із матір`ю не додано. Вказане свідчить про відсутність у позивача права звернення до суду із цим позовом.

28.03.2025 представником позивача на підтвердження заявлених позовних вимог подано до суду додаткові пояснення, у яких вказано про те, що сину сторін ОСОБА_5 виповнюється 18 років, однак він продовжує навчання у загальноосвітній школі у Польщі "Еврика". Навчання проходить у суботу та неділю, оплата щомісячна, в кінці семестру іспити. Навчання триватиме кілька років. У будні дні син готується до вихідних по навчанню, навчається також у автошколі.

03.04.2025 представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, у яких вказано, що син сторін навчається в загальноосвітньому ліцеї для дорослих "Еврика" в Олаві на заочній формі навчання, навчання проходить лише кожні другі вихідні в суботу та неділю. Після закінчення учень отримує свідоцтво про повну загальну середню освіту і може прожовжити навчання у вищому навчальному закладі. ОСОБА_3 є молодим, працездатним чоловіком, має можливість працювати і утримувати себе самостійно, оскільки навчається заочно і лише протягом чотирьох вихідних днів на місяць. Відповідач вважає, що потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання повнолітньому ОСОБА_3 немає. Крім того, позов підписано не особисто ОСОБА_1 , а сторонньою особою, факту спільного проживання із сином нею не підтверджено.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Заводовська М.Л. в судове засідання не з`явились, однак за допомогою системи "Електронний суд" представником подано до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пацула В.О. в судове засідання не з`явились, однак а допомогою системи "Електронний суд" представником подано до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги не визнають та просять відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі судом встановлено наступні обставини.

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 19.02.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №17.

Згідно з копією рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.01.2020 у справі №606/2954/19, стягнуто із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 12.11.2019, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до копії рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.05.2021 у справі №606/2586/20 збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Теребовлянського районного суду від 20.01.2020, стягнуто з відповідача в користь позивача, аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідно до копії рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.10.2022 у справі №606/1589/22 стягнуто із відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з12.09.2022 до припинення дитиною навчання, але не більше 23-х річного віку.

Як слідує із копії довідки, виданої Теребовлянським відділом державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції від 13.02.2025 за № 3842, ОСОБА_2 сплачував аліменти вчасно, заборгованість відсутня.

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні є слухачем Загальноосвітнього ліцею для дорослих «Еврика» в Олаві, перший семестр, що підтверджується копією довідки від 24.09.2024, виданою Загальноосвітнім ліцеєм для дорослих «Еврика».

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у загальноосвітньому ліцеї для дорослих «Еврика» в Олаві з 24.09.2024 по теперішній час (станом на 20.03.2025) в 1 класі, ІІ семестр, регулярно відвідує освітні заняття. ОСОБА_6 оплачує за навчання 750 злотих за один семестр, частинами по 150 злотих щомісяця, а за період літніх канікул (липень-серпень) 40 злотих за місяць. Навчання у ліцеї відбувається в заочній формі. Навчання проходить по суботах і неділях (кожні другі вихідні). Навчання триває 4 роки (8 семестрів). Після закінчення навчального закладу учень отримує свідоцтво про повну загальну середню освіту і може продовжити навчання у вищому навчальному закладі. Вказане підтверджується довідкою від 20.03.2025, виданою директором Загальноосвітнього ліцею для дорослих «Еврика».

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досянення нею повноліття.

Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Так, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Визначений статтею 199 СК України обов`язок утримання повнолітніх доньки чи сина не залежить від форми навчання, не залежить від того чи є навчання платним чи безоплатним.

У своїй постанові по справі №644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд зазначив, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання після досягнення ним повноліття. Разом з тим, враховуючи те, що навчання проходить лише по суботах і неділях (кожні другі вихідні) позивачем не надано доказів на підтвердження потреби ОСОБА_3 у зв`язку з таким навчанням у матеріальній допомозі.

Крім того, частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження спільного проживання позивача ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 до матеріалів справи додано лише копію договору оренди житла у м.Олава Республіки Польща від 23.11.2024, у п.2 параграфу 2 якого зазначено, що орендар ( ОСОБА_7 ) заявляє, що у приміщенні разом з нею проживатиме ОСОБА_8 . При цьому, суд погоджується із зауваженнями представника відповідача, що такий договір підписаний лише орендодавцем, підпис орендаря у ньому відсутній. Жодних доказів про фактичне виконання сторонами вказаного договору (квитанцій про оплату орендної плати, комунальних платежів, тощо) суду не додано. Не додано також і будь-які інші докази проживання ОСОБА_3 разом із позивачем.

Враховуючи вказане, із матеріалів справи слідує, що відсутні належні, достовірні та достатні докази спільного проживання повнолітнього сина ОСОБА_3 разом із позивачем.

З урахуванням вказаного позивач не наділена правом самостійного звернення до суду про стягнення аліментів на утримання свого повнолітнього сина, який є самостійним суб`єктом правовідносин і наділений процесуальною правосуб`єктністю. Таким чином, саме повнолітній син сторін ОСОБА_3 має можливість звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з навчанням.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 12,81,247,265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 14.04.2025.

Суддя А.В.Мельник