У Х В А Л А

15 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 939/1832/24

провадження № 61-4272ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року в справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Семашко 2» до ОСОБА_1 , Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, Бучанської районної ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Семашко 2» (далі - ОСББ «Семашко 2») звернулося до суду з позовом, у якому просило: визнати незаконним та скасувати рішення 2 сесії 23 скликання Бородянської районної ради Київської області від 29 травня 1998 року

№ 13-02-ХХІІІ «Про затвердження переліку об`єктів майна комунальної власності району, що підлягають приватизації в 1998 році» в частині затвердження переліку об`єктів майна комунальної власності району, що підлягають приватизації в 1998 році, а саме приміщення площею 14,8 кв. м у АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу вбудованого приміщення площею 14,8 кв. м за адресою:

АДРЕСА_1 , укладений 17 листопада 1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Рибалкіною Г. Г. за № 2991; скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210) - вбудоване приміщення № 72 площею 15,4 кв. м на

АДРЕСА_1 , яка вчинена в реєстрі 22 січня 2018 року за ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 за свій рахунок та своїми силами відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення вентиляційного каналу у допоміжному приміщенні колясочної, яке значиться під номером ХV площею 10 кв. м в будинку АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2024 року рішенням Бородянського районного суду Київської області в задоволенні позову відмовлено.

12 лютого 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСББ «Семашко 2» задоволено частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня

2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано рішення 2 сесії 23 скликання Бородянської районної ради Київської області від 29 травня 1998 року № 13-02-ХХІІІ «Про затвердження переліку об`єктів майна комунальної власності району, що підлягають приватизації в 1998 році» в частині затвердження переліку об`єктів майна комунальної власності району, що підлягають приватизації в 1998 році, а саме приміщення площею 14,8 кв. м у

АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу вбудованого приміщення площею 14,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 17 листопада 1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Рибалкіною Г. Г. за

№ 2991.

Скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210) - вбудоване приміщення № 72 площею 15,4 кв. м на

АДРЕСА_1 , яка вчинена в реєстрі 22 січня 2018 року за ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 за свій рахунок та своїми силами відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом приведення допоміжного приміщення під номером ХV площею 10,0 кв. м в будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

03 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Необхідно відмовити в відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення в справі незначної складності з ціною позову, що не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною.

Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково (підпункт «г»).

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У справі предметом позову є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

З наданої копії Висновку оцінювача про вартість спірного майна від 20 травня 2024 року встановлено, що ринкова вартість приміщення № 1 групи приміщень № 72 площею 15,40 кв. м, що розташоване на прешому поверсі дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 складає 216 902,53 грн, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (242 240,00 грн).

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) в справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У касаційній скарзі не зазначено, що розгляд справи в касаційному суді має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд враховує предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, судову практику в такій категорії справ та вважає, що справа є незначної складності та не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України, та відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Такий висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Заявник подав касаційну скаргу на судове рішення в справі незначної складності з ціною позову, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягаює касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року в справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Семашко 2» до ОСОБА_1 , Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, Бучанської районної ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська