ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 383/728/24

провадження № 22-ц/4809/542/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

1)орган опіки і піклування виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради,

2)Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області (суддя Бондаренко В. В.) від 03.12.2024 і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ).

Позовна заява мотивована тим, що 29 травня 2020 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області 22 червня 2023 року у справі № 383/428/23 шлюб, укладений 29 травня 2020 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

Після розірвання шлюбу позивач проходив службу в ЗСУ, а спільний син сторін залишився проживати із матір`ю, яка, не маючи постійного місця роботи, періодично від`їжджала за кордон на заробітки та в цей час дитина знаходилась разом з бабусею.

23 березня 2023 року в складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 в районі Лиман Перший Харківської області ОСОБА_1 отримав поранення та, наразі будучи військовослужбовцем, має постійну роботу в м. Кропивницькому.

В 2023 році ОСОБА_2 попросила позивача взяти на нетривалий час сина до себе у зв`язку з необхідністю проходження нею лікування, однак, як з`ясувалося згодом, вона на тривалий час поїхала за кордон, а син сторін весь час перебував у сім`ї ОСОБА_1 .

В грудні 2023 року відповідач здійснила спробу суїциду та перебувала на лікуванні КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради, у зв`язку з чим ОСОБА_4 продовжував перебувати у сім`ї ОСОБА_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Кетрисанівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 31 січня 2024 року № 37, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 та рекомендував ОСОБА_2 постійно брати безпосередню участь у спілкуванні з сином, займатись його вихованням та утриманням, а ОСОБА_1 не перешкоджати матері дитини у такому спілкуванні.

Оскільки позивач за місцем проживання створив всі необхідні умови для повноцінного розвитку сина, а сторони не дійшли між собою остаточної згоди з питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та участі матері у її вихованні, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради, Військова частина НОМЕР_1 , про визначення місця проживання дитини відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде мати більш позитивний вплив на дитину.

Також, суд першої інстанції врахував, що проживання малолітнього ОСОБА_4 окремо від брата ОСОБА_5 , який проживає з матір`ю, не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач у справі намагається застосувати способи захисту сімейних прав та інтересів дитини, фактично з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби).

Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що сторони не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, можливостей сторін щодо особистого виконання своїх обов`язків щодо опікування дитиною, зокрема, з огляду на її вік, суд першої інстанції, виходячи із якнайкращих інтересів дитини, не вважав за можливе визначення місця проживання дитини з батьком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Замша Д. Д., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також не відповідає дійсним обставинам справи.

Суд першої інстанції поза увагою залишив той факт, що відповідач без попередження в робочий час приїхала до домоволодіння позивача та вимагала негайного побачення з дитиною, в той час як ОСОБА_1 перебував на робочому місці і фізично не міг залишити місце служби.

ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції жодного разу не намагалася побачитися з дитиною, навіть після винесення рішення Кетрисанівською сільською радою щодо визначення часів побачення.

Суд першої інстанції безпідставно відхилив висновок органу опіки Кетрисанівської сільської ради, не мотивувавши переваги проживання дитини з відповідачем.

Водночас, судом не досліджувалося питання, чи є відповідач безпечною для самої себе та оточуючих.

Поза увагою суду першої інстанції залишились факти неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем щодо періодичного медичного огляду сина, оскільки нею пропущені обов`язкові вакцинації дитини.

Позивач зазначає, він також має дитину малолітнього ОСОБА_6 , 2024 року народження, який також є братом спільного з ОСОБА_2 сина, проте, суд першої інстанції, зазначаючи про те, що проживання малолітнього ОСОБА_4 окремо від брата ОСОБА_5 , який проживає з матір`ю, не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, безпідставно надав перевагу одній дитині над іншою.

Суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що виїзди відповідача за кордон мають систематичний характер, як наслідок, тривалий час дитина буде перебувати з бабусею.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції фактично безпідставно та упереджено звинуватив ОСОБА_1 в намаганні застосувати способи захисту сімейних прав та інтересів дитини з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби), адже позивач вже має законне право звільнитися із військової служби.

Відзиви на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Замша Д. Д. підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась за зазначеною нею адресою, проте, поштовий конверт був повернуто до суду з відміткою про причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Оскільки, ОСОБА_2 зазначила адресу для листування, вона зобов`язана була стежити за кореспонденцією, яка їй направлялася судом, а тому в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Представники органу опіки і піклування виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради та Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів.

Від представника органу опіки і піклування виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Піц Ю. В. надійшла заява, в якій вона просить здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.05.2020 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.06.2023 (справа № 383/428/23).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 також має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі акту обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має на повному утриманні дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько - ОСОБА_1 участі у вихованні сина ОСОБА_3 не приймає.

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання разом з дітьми в домоволодінні своєї матері ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично проживає за вказаною адресою разом з матір`ю та сином ОСОБА_5 . Разом ведуть спільний побут і господарство, мають в особистій власності земельну ділянку площею 0,12 га, де вирощують овочеві культури. В господарстві утримують худобу, птицю та свиней. За місцем проживання ОСОБА_2 створені всі необхідні умови для проживання та виховання обох синів. За місцем проживання відповідач характеризується позитивно.

Відповідач не працевлаштована, перебуває на обліку як без робітня в Кропивницькій філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 09.07.2024 та отримує соціальні виплати з Управління соціального захисту населення.

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,04 га, кадастровий номер :51:000:0243.

Відповідач в період з 10.10.2023 по 18.12.2023, та з 31.12.2023 по 21.05.2024 виїжджала за межі України.

22.12.2023 ОСОБА_2 звернулась до ВП № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з повідомленням про те, що два місяці була за кордоном, приїхала, щоб побачити дитину, знаходиться біля будинку колишнього чоловіка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , але колишній чоловік не відчиняє двері та забороняє побачитись з дитиною ОСОБА_3 та спілкуватись з дитиною по відеозв`язку.

23.12.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом надходження 23.12.2023 близько 00 год. 04 хв. до відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області повідомлення від швидкої медичної допомоги про те, що до КНП «Бобринецька лікарня» було доставлено ОСОБА_2 , яка 22.12.2023 близько 23 год. 00 хв. нанесла собі ножове поранення в ліву частину черевної порожнини спричинивши собі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пораненням тонкого кишківника, брижейки, внутрішньо-черевна кровотеча. Виїздом на місце події було встановлено, що ОСОБА_2 спричинила вищезазначені тілесні ушкодження власноруч, намагаючись покінчити життя самогубством.

Відповідач знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії та в хірургічному відділенні КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради з 23.12.2023 по 30.12.2023 з діагнозом: проникаюче поранення черевної порожнини з пораненням тонкого кишківника.

За результатом проходження 03.07.2024 ОСОБА_2 психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин встановлено відсутність у неї психіатричних протипоказань та вона практично здорова.

ОСОБА_3 перебував під медичним оглядом з дня народження і до чотирьох місяців та за цей період зроблено одне щеплення. Потім ОСОБА_2 змінила сімейного лікаря. З 19.04.2024 ОСОБА_1 знову підписав з попереднім лікарем декларацію та з 19.04.2024 за допомогою не звертався. З грудня 2023 року по січень 2024 року ОСОБА_1 в приватному порядку звертався щодо отримання медичної консультації з приводу хвороби дитини на вітряну віспу.

ОСОБА_3 проведено щеплення 20.07.2021, 02.11.2021 та 13.07.2023.

ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини в районі лиман перший Харківської області, 22.03.2023 отримав поранення.

Згідно висновку органу опіки та піклування Кетрисанівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 31.01.2024 № 37, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 та рекомендував ОСОБА_2 постійно брати безпосередню участь у спілкуванні з сином, займатись його вихованням та утриманням, а ОСОБА_1 не перешкоджати матері дитини у такому спілкуванні.

Рішенням виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 14.08.2024 № 239 визначено способи участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 та встановлено графік спілкування.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (стаття 141 СК України).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18провадження № 61-44680св18 зроблено висновок, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) зазначено, що «визначаючи місце проживання сина з матір`ю, розуміючи, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки не дійшли спільного рішення, суди надали першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, що не впливатиме на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, взявши до уваги вік дитини, її постійне проживання разом з матір`ю, висновок органу опіки та піклування, а також те, що дії батька щодо різкої зміни постійного місця проживання дитини разом з матір`ю суперечать принципу розумної турботи про дитину у поєднанні з обережною для психіки дитини увагою до неї. Адже у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційній стабільності та матеріальній забезпеченості».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про шлюб від 29 травня 2020 року серії НОМЕР_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 29 травня 2020 року зареєстровано шлюб (том 1 а. с. 10).

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2023 року у справі № 383/428/23 розірвано шлюб, укладений 29 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 3 (том 1 а. с. 11-14).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 31.03.2021 (том 1 а. с. 15).

Відповідач також має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13.02.2018 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 1 від 13.02.2018 (том 1 а. с. 80-81).

Згідно копії довідки Бобринецької міської ради від 18.08.2023 № 03-42/1049/03 на підставі акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією, було встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має на повному утриманні дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько - ОСОБА_1 участі у вихованні сина ОСОБА_3 не приймає (том 1 а. с. 92).

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.

Відповідач має зареєстроване місце проживання разом з дітьми в домоволодінні своєї матері ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично проживає за вказаною адресою разом з матір`ю та сином ОСОБА_5 . Разом ведуть спільний побут і господарство, мають в особистій власності земельну ділянку площею 0,12 га, де вирощують овочеві культури. В господарстві утримують худобу, птицю та свиней. За місцем проживання відповідача створені всі необхідні умови для проживання та виховання обох синів. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно.

Вказані обставини підтверджуються копіями: довідки про склад сім`ї Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 01.07.2024 № 131 (том 1 а. с. 93), витягів з реєстру Кетрисаніської територіальної громади від 12.07.2023 (том 1 а. с. 79, 86), довідки про реєстрацію місця проживання від 20.02.2018 № 124 (том 1 а. с. 83), характеристики Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 01.07.2024 № 24 (том 1 а. с. 108), довідки Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 01.07.2024 № 130 (том 1 а. с. 113), акту обстеження умов проживання від 02.07.2024 (том 1 а. с. 115).

ОСОБА_2 не працевлаштована, перебуває на обліку як безробітна в Кропивницькій філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 09.07.2024 та отримує соціальні виплати з Управління соціального захисту населення, що стверджується копіями трудової книжки НОМЕР_5 (том 1 а. с. 72), довідки Бобринецького відділу Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 10.07.2024 № 315 (том 1 а. с. 73), відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 02.07.2024 (том 1 а. с. 109-110) та довідки про доходи від 03.07.2024 № 1082 (том 1 а. с. 111).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267233070 від 23.07.2021 ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,04 га, кадастровий номер :51:000:0243 (том 1 а. с. 112).

Відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , виданого 29.11.2019, орган видачі 3515, відповідач в період з 10.10.2023 по 18.12.2023, та з 31.12.2023 по 21.05.2024 виїжджала за межі України (том 1 а. с. 68).

Копією рапорту поліцейського про прийняття заяви по лінії 102 підтверджується, що 22.12.2023 ОСОБА_2 звернулась до ВП № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з повідомленням про те, що два місяці була за кордоном, приїхала, щоб побачити дитину, знаходиться біля будинку колишнього чоловіка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , але колишній чоловік не відчиняє двері та забороняє побачитись з дитиною ОСОБА_3 та спілкуватись з дитиною по відеозв`язку (том 1 а. с. 102).

23.12.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом надходження 23.12.2023 близько 00 год. 04 хв. до відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області повідомлення від швидкої медичної допомоги про те, що до КНП «Бобринецька лікарня» було доставлено ОСОБА_2 , яка 22.12.2023 близько 23 год. 00 хв. нанесла собі ножове поранення в ліву частину черевної порожнини спричинивши собі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пораненням тонкого кишківника, брижейки, внутрішньо-черевна кровотеча. Виїздом на місце події було встановлено, що ОСОБА_2 спричинила вищезазначені тілесні ушкодження власноруч, намагаючись покінчити життя самогубством (том 1 а. с. 103).

Відповідач знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії та в хірургічному відділенні КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради з 23.12.2023 по 30.12.2023 з діагнозом: проникаюче поранення черевної порожнини з пораненням тонкого кишківника. Внутрішньочеревинна кровотеча, в період якого 28.12.2023 року була консультована лікарем-психіатром, що підтверджується довідкою КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради від 24.06.2024 № 528 (том 1 а. с. 45) та довідкою лікаря-психіатра (том 1 а. с. 104).

За результатом проходження 03.07.2024 ОСОБА_2 психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, встановлено відсутність у неї психіатричних протипоказань, що підтверджується копією довідки КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради від 03.07.2024 № 233 (том 1 а. с. 106).

Згідно копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.07.2024 ОСОБА_2 практично здорова (том 1 а. с. 107).

Копіями довідок сімейного лікаря ОСОБА_9 від 02.07.2024 № 55 та від 22.07.2024 № 62 підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував під медичним оглядом з дня народження і до чотирьох місяців. За цей період зроблено одне щеплення. Потім ОСОБА_2 змінила сімейного лікаря. З 19.04.2024 ОСОБА_1 знову підписав з ним декларацію. З 19.04.2024 і по даний час за допомогою не звертався. З грудня 2023 року по січень 2024 року ОСОБА_1 в приватному порядку звертався щодо отримання медичної консультації з приводу хвороби дитини на вітряну віспу (том 1 а. с. 117, 130).

З наданих сторонами копій медичних документів щодо проведення профілактичних щеплень встановлено, що ОСОБА_3 проведено щеплення 20.07.2021, 02.11.2021 та 13.07.2023 (том 2 а. с. 117, 118, 119, 120, 131).

Копією довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 № 631/37/2/207 підтверджується, що старший солдат ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини в районі Лиман Перший Харківської області, 22.03.2023 одержав: «Поєднане вогнепальне уламкове поранення тазу та кінцівок. ОСОБА_10 та наскрізне поранення правого плеча з багатоуламковим переломом правої плечової кістки на рівні нижньої третини зі зміщенням уламків. Наскрізне поранення м`яких тканин правого передпліччя. Сліпе поранення правої кульшової ділянки з дирчастим переломом тіла клубової кістки. Наскрізне поранення м`яких тканин лівої гомілки» (том 1 а. с. 16).

Згідно висновку органу опіки та піклування Кетрисанівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 31.01.2024 № 37, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 та рекомендував ОСОБА_2 постійно брати безпосередню участь у спілкуванні з сином, займатись його вихованням та утриманням, а ОСОБА_1 не перешкоджати матері дитини у такому спілкуванні (том 1 а. с. 17-20).

Вказаним висновком встановлено, що малолітній син сторін певний період часу проживав з матір`ю, яка має тимчасові заробітки та часто змінює місце роботи і відповідно місце проживання, оскільки часто переїздить. На тривалий період часу ОСОБА_4 залишався проживати в родині бабусі. На час складення висновку питання працевлаштування ОСОБА_2 не вирішено і вона періодично від`їжджає за кордон. ОСОБА_1 має тимчасову непридатність до проходження військової служби після поранення, має можливість та бажання проживати разом із сином у власному будинку.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 14.08.2024 № 239 визначено способи участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 та встановлено графік спілкування (том 2 а. с. 163-164).

Оцінивши докази, зібрані у справі, суд приходить до висновку, що саме батько не є байдужим до долі та виховання свого сина, цікавиться його життям, піклується про його здоров`я та виховання.

Твердження ОСОБА_2 про те, що позивач не дає їй можливості спілкуватися з сином, суд не приймає до уваги, оскільки це не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд враховує, що рішенням виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 14.08.2024 № 239 визначено способи участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ,

Відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що проживання сина разом з батьком не відповідає інтересам дитини, які є вирішальними при розгляді даного спору.

Враховуючи, що малолітній син сторін тривалий час проживає разом з батьком, який добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створив усі необхідні умови для його проживання та, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також поведінку матері, яка періодично без сина виїжджає за межі України, залишаючи останнього з бабусею, та її поведінку, суд вважає що в найкращих інтересах малолітнього ОСОБА_3 є проживання разом з батьком.

Обставин, які б вказували на наявність виключних обставин щодо неможливості подальшого проживання дитини разом з батьком судом не встановлено.

При цьому суд зауважує, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків (див.: постанову Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 (провадження № 61-9074св20)).

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у її житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, фактично не погодився із висновком органу опіки та піклування, однак, при цьому, суд не навів жодних мотивів для його спростування та не надав належної обґрунтованої оцінки щодо відмови у врахуванні цього висновку.

Посилання суду першої інстанції на те, що проживання малолітнього ОСОБА_3 окремо від брата ОСОБА_7 , 2018 року народження, який проживає з матір`ю, не буде відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, є передчасними, оскільки наявність у малолітньої дитини неповнорідного брата по лінії матері не може слугувати безумовною підставою для відмови в задоволенні вимог про визначення місця проживання разом з батьком, з урахуваннях всіх встановлених судом обставин справи.

При цьому, суд першої інстанції безпідставно посилався на те, що позивач, пред`являючи позов у цій справі, намагається застосувати способи захисту сімейних прав та інтересів дитини, фактично з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби), оскільки, зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги не вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом з метою звільнення з військової служби, окрім того під час перегляду апеляційним судом оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 додатково було уточнено, що він, маючи статус батька багатодітної дитини, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_7 (том 2 а. с. 15), наділений правом на звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» без ухвалення відповідного рішення у справі, що переглядається.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи позов ОСОБА_1 не надав належну оцінку наданим встановленим обставинам та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2024 року скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку розподілу судових витрат на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягає стягненню 3 027,7 (1 211,2+1 816,5) грн судового збору, сплаченого позивачем за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.12.2024 скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) судовий збір в сумі 3027,70 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.04.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко