КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,
секретар Цуран С.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Костишеною Вікторією Леонідівною, про ухвалення додаткової постанови по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати недійсним односторонній правочин АТ КБ «ПриватБанк» щодо позивача про відмову в підтриманні ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання з ним ділових відносин/розірвання договору та скасувати рішення відповідача про таку відмову від 02.09.2022; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2023 скасовано, ухвалено по справі нове судове рішення про задоволення позову.

18.03.2025 ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Костишену В.Л. подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови в якій просив, стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. та 10 000 грн.

В судовому засіданні представник АТ КБ "ПриватБанк" - Яндульський Д.В. заперечував проти задоволення поданої заяви.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Нежури В.А., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положенням статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження справи до суду, який має її розглядати.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даною заявою, представник ОСОБА_1 - адвокат Костишена В.Л. зазначає, що про понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції заявлялось при подачі позовної заяви та апеляційної скарги. Вказано, що фіксований розрахунок витрат на правову допомогу становить 25 000,00 грн. за підготовку та подачу до суду позовної заяви, підготовку інших процесуальних документів в межах даної справи в суді першої інстанції, надання консультацій та іншої правової допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи в суді та 10 000,00 грн. за підготовку та подачу апеляційної скарги, підготовку інших процесуальних документів в межах даної справи в суді апеляційної інстанції, надання консультацій та іншої правової допомоги, пов`язаної з переглядом даної справи в суді апеляційної інстанції.

До поданої заяви надано копію ордеру серії АА № 00432560 від 21.07.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію Договору про надання правової (правничої) допомоги № 11-11-2022 від 11.11.2022, копію Додаткової угоди № 1 від 04.07.2024, копію акту приймання-передачі надання послуг № 17 від 17.03.2025, копію акту приймання-передачі надання послуг № 20 від 18.03.2025, квитанцію відправки та опис.

У судовому засіданні представник АТ КБ "ПриватБанк" заперечував проти задоволення заяви, зазначаючи, що заява не підлягає задоволенню взагалі, а сума, яка зазначена у заяві є значно завищеною та неспівмірною із складністю даної справи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КІДС ВС від 23.06.2022 у справі 607/4341/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30 вересня 2020 року, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що дана справа для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів, а розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору та неспіврозмірний у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Керуючись принципом справедливості, розумності та необхідності компенсації саме тих витрат, які безпосередньо пов`язані із розглядом цієї справи, враховуючи заперечення, предмет спору, складність справи та фактично виконані роботи адвокатом, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат та вважає за необхідне прийняти постанову, якою стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені за участь адвоката в суді першої інстанції, в розмірі 10 000,00 грн. та за участь адвоката в суді апеляційної інстанції - у розмірі 5 000,00 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є достатньою, обґрунтованою, справедливою та відповідає критеріям співмірності й розумності понесених стороною витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 270, 382 ІДГІК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Костишеною Вікторією Леонідівною, про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», (, адреса: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського 1 Д ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 15 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 16 квітня 2025 року.

Суддя - доповідач

Судді