УХВАЛА

11 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 523/8832/22

провадження № 61-4436 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє адвокат Сокол Діана Вікторівна, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів договору страхування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів договору страхування.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано відмову ПрАТ «СК «ВУСО», викладену у листі вих. № 1505/2240099 від 15 червня 2022 року про виплату страхового відшкодування за випадком незаконного заволодіння транспортним засобом за договором добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» від 16 лютого 2022 року незаконною. Визнано з дати укладення договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» № ACS-750236 від 16 лютого 2022 року умови пунктів: 12.3.19, 15.4.3, 14.2.6, 12.3.17, 19.1.4, 19.1.5 цього договору недійсними. Визнано подію (за кримінальним провадженням № 000035 - незаконного заволодіння транспортним засобом) - страховим випадком, за договором добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика»: (Стандарт + викрадення Б) від 16 лютого 2022 року, який укладено між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО». Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (за страховим випадком) за договором добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» № ACS-750236 від 16 лютого 2022 року у розмірі 322 560,00 грн. В задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» судовий збір на користь держави у розмірі 3 220,80 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника ПрАТ «СК «ВУСО» - адвоката Сокол Д. В. про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року.

Не погодившись із зазначеним заочним рішенням суду, ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ВУСО» задоволено. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року в частині вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО» про визнання відмови у виплаті страхового відшкодування незаконною, визнання умов договору недійсними, визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову в цій частині. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 9 518,40 грн в рівних частках з кожного.

07 січня 2025 року ПрАТ «СК «ВУСО», через свого представника - адвоката Сокол Д. В. подало до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про розподіл судових витрат та відповідних доказів; стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» судових витрат у розмірі 12 921,00 грн з кожного.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ПрАТ «СК «ВУСО» про поновлення пропущеного строку для подання заяви про розподіл судових витрат. Заяву ПрАТ «СК «ВУСО» про розподіл судових витрат залишено без розгляду.

31 березня 2025 року до Верховного Суду від імені ПрАТ «СК «ВУСО»- адвокат Сокол Д. В. подала через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року,у якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду заяви про розподіл судових витратдо суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року постановлена судом не за результатами перегляду в апеляційному порядку судового рішення суду першої інстанції, а в результаті вирішення адресованої апеляційному суду заяви про розподіл судових витрат.

Отже, оскаржувана ухвала про залишення без розгляду заяви про розподіл судових витрат, відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, пунктом 3 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє адвокат Сокол Діана Вікторівна, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення шкоди внаслідок страхового випадку, про визнання недійсними пунктів договору страхування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара