Справа № 648/2849/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.

секретар судового засідання Царенко Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні скаргу адвоката Крижановського Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», заінтересована особа: старший державний виконавець Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Заіченко Аьона Вікторівна на рішення державного виконавця,-

встановив:

Адвокат Крижановський Микола Михайлович в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просив визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Заіченко Альони Вікторівни про: - відкриття виконавчого провадження №66722452 відносно ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначений в іпотечному договорі від 05 травня 2006 року, укладеному між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , як спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; - про відкриття виконавчого провадження ВП №66721449 відносно ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначений в іпотечному договорі від 05 травня 2006 року, укладеному між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , як спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; - про відкриття виконавчого провадження ВП №66723170 відносно ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 ; - про відкриття виконавчого провадження ВП №66722706 відносно ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_6 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 31.08.2021 року Білозерським районним судом Херсонської області були видані виконавчі листи про звернення стягнення на предмет іпотеки та про виселення відповідачів. 07.09.2021 року старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Заіченко Альоною Вікторівною винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень: ВП №66722452, №66721449, 66723170, №66722706, відповідно зазначених виконавчих листів. Зазначає, що відповідно до вимог Закону України від 03.06.2014 року №1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово звернено стягнення на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку» якщо таке майно, об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті та за умови якщо таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна, або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови о у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Зазначений закон втратив чинність з 23 вересня 2021 року. Станом на 07.09.2021 року (дату винесення оскаржуваних постанов) після відкриття виконавчого провадження закон від 03.06.2014 року №1304-VІІ ще не втратив чинність, а отже зазначає, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень за виданими судом виконавчими листами є незаконними. На підставі викладеного просить задовольнити заявлені ним вимоги.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2023 року прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання по справі.

Скаржники та їх представник в судове засідання не з`явилися. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явилась. Надала відзив в якому просила у задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що 07.09.2021 року старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Альоною Заіченко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66722452 на підставі виконавчого листа №648/2849/14-ц виданого 31.08.2021 року Білозерським районним судом Херсонської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначений в іпотечному договорі від 05 травня 2006 року, укладеному між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 , як спадкоємцям першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

07.09.2021 року старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Альоною Заіченко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66723170 на підставі виконавчого листа №648/2849/14-ц виданого 31.08.2021 року Білозерським районним судом Херсонської області про виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 .

07.09.2021 року старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Альоною Заіченко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66721449 на підставі виконавчого листа №648/2849/14-ц виданого 31.08.2021 року Білозерським районним судом Херсонської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначений в іпотечному договорі від 05 травня 2006 року, укладеному між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 , як спадкоємцям першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

07.09.2021 року старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Альоною Заіченко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66722706 на підставі виконавчого листа №648/2849/14-ц виданого 31.08.2021 року Білозерським районним судом Херсонської області про виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені положення закону суд звертає увагу, що при розгляді скарги обов`язок доказування обставин у обґрунтування скарги покладений на особу, яка звернулася зі скаргою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини (995_004), буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Отже, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником «судового розгляду», передбаченого у статті 6.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Обґрунтовуючи вимоги скарги заявник фактично посилається на те, що на момент відкриття оскаржуваних постанов про відкриття виконавчих проваджень (07.09.2021 року) Закон України №1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ще не втратив чинність, а отже постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень є незаконними, на підставі чого і просив визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Заіченко Альони Вікторівни від 07.09.2021 року про відкриття виконавчих проваджень №66722452, №66723170, 66721449, 66722706.

Також посилається на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду які зводяться до того, що рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до та після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», залишаються в силі, а їх виконання припиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 зазначеного Закону.

Згідно пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, пункту 7 частини третьої статті 2, статті 14 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно розглядати як важливу частину судового провадження відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад, як верховенство права, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії, згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,0 кв. м для квартири та 250,0 кв. м для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Даний висновок узгоджується з постановою Верховного Суду України від 17.02.2021 року у справі №620/705/18-ц.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження винесені державним виконавцем відповідно до закону та в межах строку, встановленого відповідним законом, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено не було.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не встановлює заборону щодо відкриття виконавчого провадження, а також обмежень щодо здійснення опису та накладення арешту на нерухоме майно, а також призначення експерта у виконавчому провадженні, а тому дії державного виконавця щодо відкриття оскаржуваних виконавчих проваджень є правомірними, на підставі чого скаржникам необхідно відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, ст. ст. 13, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката Крижановського Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», заінтересована особа: старший державний виконавець Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Заіченко Аьона Вікторівна на рішення державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М. Єпішин