Житомирський апеляційний суд
Справа №291/438/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №291/438/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та зменшення розміру стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Яковенко Анатолій Вікторович

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Митюк О.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив змінити спосіб стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 , що визначений рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 11 липня 2017 року у цивільній справі №291/727/17, на утримання неповнолітньої дитини з частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на тверду грошову суму. Стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі 3 500,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що в нього виникли відповідні обставини, які є підставою для зміни способу та зменшення розміру стягнення аліментів згідно вищевказаного рішення суду.

Вказував, що у порівнянні з 12.07.2017 року (датою прийняття судового рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини всіх видів доходу) сімейний стан, його стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітнього ОСОБА_4 змінилися.

Зокрема, з 28.01.2022 року йому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, що автоматично передбачає те, що платник аліментів обмежений у своїх можливостях щодо отримання доходу (заробітку). Також з метою недопущення подальшого погіршення стану здоров`я, він повинен проходити медикаментозне лікування 2-ма курсами на рік, санатарно-курортне лікування, перебувати під постійним наглядом лікаря, що очевидно несе відповідні значні матеріальні затрати.

Окрім того, у нього і його цивільної дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_6 , і відповідно останній знаходиться на утриманні свого батька. Очевидний є той факт, що він зобов`язаний забезпечити належний матеріальний стан та гармонійний розвиток свого другого сина, якому ще не виповнилось 3 роки. При цьому, його цивільна дружина, з якою він живе однією сім`єю з серпня 2017 року, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною і відповідно на нього лягають обов`язки щодо матеріального забезпечення матері його сина, яка є тимчасово непрацездатною.

Більше того, на теперішній час ОСОБА_4 навчається на очній формі навчання (державне замовлення) у Державному навчальному закладі «Бердичівське вище професійне училище» і лише періодично мешкає зі своєю матір`ю. Останній безоплатно проживає упродовж всього періоду навчання у відомчому гуртожитку та отримує державну стипендію. Таким чином, їх спільна дитина на час навчання матеріально забезпечена державою і не потребує додаткових грошових коштів на навчальний процес і проживання.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2017 року по справі №291/727/17, з частки всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, зменшуючи розмір аліментів виходив з того, що з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача та стан його здоров`я погіршився. Однак, вважає, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів, яку він просить стягувати з нього, не забезпечуватиме реалізацію прав дитини на достатній рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Суд враховує, що утримання дитини покладається на двох батьків, а тому, приймаючи рішення про зміну розміру аліментів у сторону їх зменшення, зазначив, що права дитини не будуть порушені.

Вказує, що з такою позицією суду вона не згодна та вважає її помилковою.

Звертає увагу, що доводи позовної заяви, на які посилається позивач як на підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема, встановлення йому ІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини, в зв`язку з чим він обмежений у своїх можливостях щодо отримання доходу (заробітку), а також несе витрати на медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування, перебування під постійним наглядом лікаря, наявність у нього іншої дитини - ОСОБА_6 та навчання сина ОСОБА_4 на денній безоплатній формі, отримання ним стипендії, не можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів.

Зазначає, що згідно ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Вказує, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто, позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Вважає, що в даному випадку позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що стягнення саме такого розміру аліментів ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи, він продовжує проходити службу у в/ч НОМЕР_1 . Крім цього, позивач отримує дохід у вигляді пенсії, з якої також утримується частка розміру аліментів. Вказує, що довідка про грошове забезпечення за вересень 2023 року у розмірі 47 245,79 грн, яка надана позивачем, не свідчить про зміну його матеріального становища в зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Щодо доводів позивача, що він потребує додаткових витрат в зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, зауважує, що ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» державою гарантовано та забезпечується захист як соціальний так і правовий військовослужбовців, які набули інвалідність в зв`язку із проходженням військової служби, в тому числі в зв`язку із захистом Батьківщини. Зокрема, пільги у сплаті комунальних послуг, безкоштовного лікування, зокрема санаторно-курортного, як одноразові так і інші виплати, тощо. Тому посилання позивача про те, що саме встановлена інвалідність стала наслідком додаткового матеріального тягаря у курортно - санаторному лікуванні, постійному нагляді лікаря тощо, є безпідставними. Крім цього доказів таких витрат позивач не надав.

Так, у позивача народилася ще одна дитина, однак сам по собі факт перебування батьком дитини у новому шлюбі та народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на неспроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі. Ці обставини підлягають належному доказуванню (постанова Верховного Суду від 16.09.2020 №565/2071/19). Однак таких доказів позивач не надав.

Зазначає, що позивач не надав і матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що погіршення стану його здоров`я та зміни сімейного стану призвело до зміни його матеріального стану, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, та погіршення стану його здоров`я призвело до настільки істотних змін у його матеріальному стані, як платника аліментів, які перешкоджають йому сплачувати аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку та доходів щомісяця на сина, а вжиті ним заходи щодо відновлення свого матеріального стану не призвели до позитивних наслідків.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що розмір аліментів на сина, що стягується за рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12.07.2017 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача погіршився стан здоров`я та сімейний стан без підтвердження погіршення його матеріального стану, не буде спрямоване на належне забезпечення найвищих інтересів дитини.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.148-149).

З посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 02.08.2022 року Ружинським УСЗН вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни (а.с.7).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №721521, ОСОБА_1 з 28 січня 2022 року встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним і з захистом Батьківщини. Дата чергового переогляду: 01.02.2025 року (а.с.14-15).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.08.2020 року, виданого Виконавчим комітетом Вчорайшенської сільської ради Ружинського (нині Бердичівського) району Житомирської області, ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №3, його батьками є позивач по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно довідки №45 від 21.03.2023 року виданої Вчорайшенською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, Малонизгорецький старостинський округ, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до складу її сім`ї входить співмешканець (батько дитини) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Як вбачається з довідки №89 від 21.03.2023 року, виданої Вчорайшенською сільською радою Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_5 , остання з 12.07.2022 року по даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розпорядження сільського голови від 12.07.2022 року №2-К/а (а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.11.2017 року, виданого Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрували шлюб 08.11.2017 року, актовий запис №97 (а.с.189).

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів АСВП №54647065 від 15 травня 2023 року та 16 травня 2023 року, заборгованість по аліментам станом на 01.06.2023 року у ОСОБА_1 відсутня (а.с.53,54).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача, та стан його здоров`я погіршився. Однак, вимога позивача про зменшення розміру аліментів, яку він просить стягувати з нього, не забезпечуватиме реалізацію прав дитини на достатній рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Судом враховано, що утримання дитини покладається на двох батьків, а тому приймаючи рішення про зміну розміру аліментів у сторону їх зменшення суд зазначив, що права дитини не будуть порушені.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду, ухваленим лише за позовом одержувача аліментів.

При цьому, зі змісту та обґрунтування позовних вимог, вбачається, що позивач фактично просить суд зменшити розмір аліментів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 18 СК України). Аналогічні вимоги містяться в ч. 1 ст. 148 СК України, згідно з якої суд саме за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, право обрання певного способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить виключно одержувачу аліментів, і право змінювати в подальшому спосіб стягнення аліментів, які вже визначені судовим рішенням, також належить виключно одержувачу аліментів.

Право платника аліментів змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, законодавством не передбачено. Позовні вимоги про зміну розміру аліментів, визначених рішенням суду, шляхом зміни способу їх стягнення може бути пред`явлені тільки одержувачем аліментів.

Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 у справі № 539/3532/18.

З системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що стягувачу (отримувачу) аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі), а платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання або на зміну способу стягнення аліментів.

Змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина, звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і яке не пов`язане з наявністю обставин.

Відтак, враховуючи наявність імперативної норми в законі щодо особи позивача, який вправі звернутись з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, суд позбавлений можливості задовольнити вимоги платника аліментів про зміну способу стягнення аліментів із частки від доходу на тверду грошову суму.

А тому в цій частині позовних вимог суд першої інстанції правомірно відмовив.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежно від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що йому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, що автоматично передбачає те, що платник аліментів обмежений у своїх можливостях щодо отримання доходу (заробітку). Також з метою недопущення подальшого погіршення стану здоров`я, він повинен проходити медикаментозне лікування 2-ма курсами на рік, санаторно - курортне лікування, перебувати під постійним наглядом лікаря, що очевидно несе відповідні значні матеріальні затрати.

Окрім того змінився його сімейний стан: позивач зареєстрував новий шлюб та у новому шлюбі у нього на утриманні знаходиться, крім дружини, ще одна малолітня дитина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі зміною сімейного стану у позивача змінився внаслідок цього і майновий стан, так як в нього збільшились витрати, які здійснюються не лише на себе, але і на утримання нової сім`ї.

Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після ухвалення рішення Ружинським районним судом Житомирської області 12 липня 2017 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , погіршився стан здоров`я позивача, йому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим він повинен проходити медикаментозне лікування 2-ма курсами на рік, санаторно-курортне лікування, перебувати під постійним наглядом лікаря, що очевидно несе відповідні значні матеріальні затрати. Відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, що автоматично передбачає те, що платник аліментів обмежений у своїх можливостях щодо отримання доходу (заробітку).

Зокрема, змінився сімейний стан позивача. Він одружився, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_9 народився син, ОСОБА_6 . На підставі положень статті 192 СК України це є підставою для зміни розміру аліментів. Вищевказані обставини відповідно до норм статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження №61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22-ц (провадження № 61-10748св23).

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача), погіршення його стану здоров`я, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру аліментів до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення, на думку колегії суддів, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що позивач не надав і матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що погіршення стану його здоров`я та зміни сімейного стану призвело до зміни його матеріального стану, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, та погіршення стану його здоров`я призвело до настільки істотних змін у його матеріальному стані, як платника аліментів, які перешкоджають йому сплачувати аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку та доходів щомісяця на сина, оскільки вказані обставини відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неповного встановлення судом обставин справи та невірної оцінки доказів, що містяться в матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки та обставини, викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2189/18 відхиляються судом, оскільки висновки у цій справі та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про збільшення та зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Яковенко Анатолій Вікторович, залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий Судді