справа № 361/1298/19 головуючий у суді І інстанції Дутчак І.М.
провадження № 22-ц/824/6260/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черухи Олександра Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій, враховуючи уточнення вимог, просила визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ ДВС) Черухи О.М. щодо відмови у відкритті провадження за заявою стягувача від 23 травня 2022 року за виконавчим листом № 361/1298/19, виданим на підставі ухвали від 22 лютого 2022 року Броварського міськрайонного суду Київської області, після виправлення помилки у рішенні від 16 березня 2020 року Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 361/1298/19; скасувати повідомлення від 15 липня 2022 року головного державного виконавця Черухи О.М. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання; зобов`язати державного виконавця Відділу ДВС Черуху О.М. або компетентну особу Відділу ДВС відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 361/1298/19, виданим на підставі ухвали від 22 лютого 2022 року Броварського міськрайонного суду Київської області, після виправлення помилки у рішенні від 16 березня 2020 року Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 361/1298/19.

Скарга обґрунтована тим, що 16 березня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та дружину ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на дружину ОСОБА_1 у розмірі 2 102,00 грн., щомісячно, починаючи із 20 лютого 2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. Однак у вказаному рішенні суду була допущена описка, яка на підставі її заяви ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року була виправлена, та судом видано виконавчий лист, який, як вказано у даній скарзі, 21 травня 2021 року Відділом ДВС було закрито та повернуто до суду після завершення виконавчого провадження.23 травня 2022 року вона через свого представника адвоката Гарницького П.П. подала до Відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої було долучено оригінал виконавчого листа. Однак, Відділ ДВС не вжив заходів по цій заяві та не повідомив її про прийняті заходи, хоча у прохальній частині заяви зазначено, що всі повідомлення направляти на адресу її представника. Внаслідок не реагування на вказану заяву, 26 червня 2022 року її представник був змушений направити до Відділу ДВС заяву про надсилання стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження, на яку 29 липня 2022 року надійшла відповідь державного виконавця Черухи О.М., якою останній повідомив про прийняте ним рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження, а виконавчий лист відправлено на іншу адресу, ніж ту, на яку вона (стягувач) посилалася у листуванні. Вказувала, що у порушення вимог ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», заінтересованими особами не було відновлено виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавчого документа та не прийнято заходи щодо виконання норм законодавства та рішення суду, без з`ясування всіх обставин, не повідомлено скаржника про відсутність правових підстав для відновлення виконавчого провадження, що й стало підставою для звернення до суду із цією скаргою для поновлення її порушених прав.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через не повне з`ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені нею у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та постановив законну та обґрунтовану ухвалу, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року без змін. Крім того, зазначає, що він сплатив добровільно з урахуванням висновків ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року про виправлення описки на користь скаржниці за період, який помилково не був зазначений судом у вказаному рішенні, суму аліментів за період із 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року, у розмірі 29 500,00 грн., про що свідчить копія квитанції № В2СР-377X-71K6-ТВВМ від 08 червня 2022 року, із розрахунку суми аліментів за 12 місяців по 2 102,00 грн., які підлягали стягненню з ОСОБА_3 за цей період (12х2102=25224 грн.), що є достатнім та покриває суму аліментів за вказаний період. Виходячи з наведених обставин, відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 361/1298/19, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів, із урахуванням ухвали суду від 22 лютого 2022 року про виправлення описки у рішенні суду, може призвести до подвійного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів за вказаний вище період, тобто з 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року, шо є неприпустимим, і може свідчити про здійснення дій, які могли б порушити права іншої особи, та може бути розцінене як зловживання правом. Ні ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Гарницький П.П. будь-яких пояснень щодо добровільної сплати боржником аліментів за зазначений період із 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року, суду не надавали, і не заперечували та не спростовували цих обставин.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 березня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі № 361/1298/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та дружину ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. Цим судовим рішенням стягнуто, зокрема, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на дружину ОСОБА_1 у розмірі 2102 грн., щомісячно, починаючи із 20 лютого 2020 року до досягнення їх дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

22 червня 2020 року на виконання даного рішення судом виданий виконавчий лист № 361/1298/19, який стягувачем ОСОБА_1 пред`явлено до виконання до Відділу ДВС та останнім відкрито виконавче провадження № 65203158.

21 травня 2021 року постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Вахрушевою Р.М. у зв`язку з повним виконанням виконавчого документа вказане виконавче провадження № 65203158 закінчене.

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила суд винести ухвалу про виправлення помилки у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року у цивільній справі № 361/1298/19, вказавши правильною у мотивувальній та резолютивній частинах цього рішення дату початку стягнення аліментів на дружину ОСОБА_1 із 20 лютого 2019 року, виправивши - 20 лютого 2020 року на 20 лютого 2019 року.

22 лютого 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області було виправлено описку у мотивувальній та резолютивній частинах рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року, замість помилково зазначеної дати 20 лютого 2020 року - початку стягнення аліментів з ОСОБА_3 на дружину, вказано правильну дату - 20 лютого 2019 року.

23 травня 2022 року представником стягувача ОСОБА_1 адвокатом Гарницьким П.П. до Відділу ДВС було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження, у якій він посилався на те, що 16 березня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дружину, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. 22 лютого 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у вказаному рішенні судом виправлено описки та видано виконавчий лист, який 21 травня 2021 року Відділом ДВС було закрито та повернуто до суду після завершення виконавчого провадження, тому, враховуючи, що рішення суду від 16 березня 2020 року набрало законної сили, у якому ухвалою суду від 22 лютого 2022 року виправлено описку та повторно стягувачу видано виконавчий лист від 22 червня 2020 року для його примусового виконання, оскільки боржник відмовляється добровільно виконувати судове рішення, просив, зокрема, на підставі виконавчого листа № 361/1298/19 від 22 червня 2020 року відкрити виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на неї в розмірі 2102 грн., щомісячно, починаючи з 20 лютого 2020 року до досягнення дитиною трьох років, та направити постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу на ім`я стягувача або її представника. До даної заяви додавалися: оригінал виконавчого листа від 22 червня 2020 року; копія ухвали від 22 лютого 2022 року Броварського міськрайонного суду Київської області; копія ордера на надання правової допомоги; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

03 червня 2022 року державним виконавцем, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки згідно із відміткою на зворотному боці виконавчого листа та при перевірці даних із Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що згідно із п. 7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження щодо виконавчого листа № 361/1298/19 виконано та закінчено за закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення відповідних платежів. На момент закінчення виконавчого провадження заборгованість із стягнення відповідних платежів відсутня.

08 червня 2022 року боржник ОСОБА_3 на рахунок стягувача ОСОБА_1 здійснив доплату аліментів згідно із ухвалою суду від 22 лютого 2022 року у цивільній справі № 361/1298/19 (провадження 2-во/361/10/22) за період із 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року в загальному розмірі 29 500,00 грн., що підтверджується копією квитанції № В2СР-3Т7Х-71К6-ТВВМ від 08 червня 2022 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при відмові у відкритті виконавчого провадження діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, право заявника не було порушено, враховуючи, що рішення суду від 16 березня 2020 року у частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період з 20 лютого 2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, виконано у межах виконавчого провадження, яке було закінчено, що підтверджується відповіддю державного виконавця від 15 липня 2022 року за № 69129751/9. Згідно із копією квитанції від 08 червня 2022 року № В2СР-3Т7Х-71К6-ТВВМ, наданою суду ОСОБА_3 , аліменти за період із 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року останнім сплачені добровільно за цей період, за 12 місяців у більшому розмірі 29500 грн., хоча сплаті підлягали аліменти в розмірі 25224 грн. (12 х 2102 грн.), підстав для відкриття чи відновлення закінченого виконавчого провадження на підставі повторно пред`явленого виконавчого листа і ухвали суду про виправлення описки у рішенні суду, були відсутні, права стягувача на момент звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою не були порушені, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою, стягувач ОСОБА_1 , вважаючи дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за її заявою від 23 травня 2022 року за виконавчим листом № 361/1298/19, виданим на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року, після виправлення описки у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року у цивільній справі № 361/1298/19, неправомірними, звернулася до суду із цією скаргою, у якій просила суд скасувати повідомлення від 15 липня 2022 року державного виконавця Черухи О.М. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати державного виконавця Відділу ДВС Черуху О.М. або компетентну особу Відділу ДВС відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 361/1298/19, виданим на підставі ухвали від 22 лютого 2022 року Броварського міськрайонного суду Київської області, після виправлення помилки у рішенні цього суду від 16 березня 2020 року у цивільній справі № 361/1298/19.

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Частина третя статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Порядок стягнення аліментів у виконавчому провадженні унормовано ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» .

У відповідності до ч. 7 вказаної статті після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів.

Відповідно до пунктів 9, 10 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02 квітня 2012 року №512/5, виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що у державного виконавця, на підставі пред`явленої ухвали суду від 22 лютого 2022 року про виправлення описки у рішенні суду від 16 березня 2020 року, з повторно пред`явленого стягувачем ОСОБА_1 виконавчого листа № 361/1298/19, виданого 22 червня 2020 року, який містив резолютивну частину рішення суду від 16 березня 2020 року, були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем відповідно до вимог законодавства правомірно було винесено 03 червня 2022 року повідомленням про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття його до виконання у зв`язку з тим, що виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа закінчено через відсутність заборгованості із стягнення відповідних платежів та фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно із виконавчим документом.

Доказів про виправлення описки у виконавчому листі виданому 22 червня 2020 року та видачу у зв`язку з цим нового виконавчого листа з зазначенням періоду стягнення аліментів із 20 лютого 2019 року матеріали справи не містять. Більш того, скаржник повторно подала до виконавчої служби виконавчий лист від № 361/1298/19, виданий 22 червня 2020 року, про що сам і зазначає.

Встановивши, що вказаний виконавчий лист виконано в повному обсязі, державний виконавець, обґрунтовано повернув його стягувачу.

Крім того, на момент звернення ОСОБА_1 із цією скаргою до суду у серпні 2022 року, зокрема, із вимогами про зобов`язання державного виконавця Черухи О.М. або іншу компетентну особу Відділу ДВС відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 361/1298/19, боржник ОСОБА_3 із урахуванням ухвали суду від 22 лютого 2022 року про виправлення описки у рішенні суду від 16 березня 2020 року, відповідно до визначеного судом розміру аліментів на дружину ОСОБА_1 у сумі 2 102,00 грн., щомісячно, добровільно сплатив на користь останньої за період, який помилково не був зазначений судом у вказаному рішенні, суму аліментів за період із 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року, у розмірі 29 500,00 грн., про що свідчить копія квитанції № В2СР-3Т7Х-71К6-ТВВМ від 08 червня 2022 року, із розрахунку суми аліментів за 12 місяців по 2 102,00 грн., які підлягали стягненню з ОСОБА_3 за цей період (12*2102 грн.=25224 грн.).

Таким чином, як вірно, встановив суд першої інстанції, державний виконавець при поверненні виконавчого документа стягувачу діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, право заявника жодним чином не було порушено, оскільки аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період з 20 лютого 2019 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, сплачено в повному обсязі, частково в межах виконавчого провадження та частково добровільно боржником.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, поставлені заявником, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.