№ провадження 2/208/612/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

представника позивача адвоката Єланського О.Г.( в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №208/10381/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що відповідач є батьком позивача. На даний час позивач навчається у Покровському професійному ліцеї (навчальний заклад ІІ атестаційного рівня) у групі №3-22 за професією «Електрозварник ручного зварювання; контролер зварювальних робіт» з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року. У зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання, не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та сплачувати за проживання на час навчання, харчування та за всі необхідні витрати під час навчання.

Матеральне становище позивача та його матері є незадовільним, оскільки офіційно не працевлаштовані, не перебувають на обліку з питань безробіття, соціальної допомоги в УЗСН не отримують, є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області. Проживає разом з матір`ю в орендованому будинку.

Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання не надає, є цілком здоровим, не має хронічних захворювань, не є особою з інвалідністю, офіційно працевлатований та отримує належну заробітну плату.

Просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання чи до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 року, цивільну справу №208/10381/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.11.2024 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що до досягнення повноліття дитиною він стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку. Під час подання заяви позивач ввів в оману суд щодо даних стосовно місцезнаходження та проживання відповідача. Місцезнаходження відповідача позивачем зазначено як АДРЕСА_1 (в будинку 60 квартир, за цією адресою був зареєстрований ще до народження позивача), хоча з 06.07.2006 по 08.08.2024 року проживав за місцем реєстрації АДРЕСА_2 (де позивач бував неодноразово). З 08.08.2024 року в зв`язку з евакуацією з м. Покровська Донецької області до АДРЕСА_3 , про всі ці адреси стороні позивача відомо. На момент подання позову 26.09.2024 року позивач також знаходився фактично та проживав з вересня 2024 року в АДРЕСА_4 . В зв`язку з цим, на думку відповідача, він зареєстрований як ВПО та отримує грошову допомогу в розмірі 2000 грн. відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

З матеріалами справи відповідач не ознайомлений, тому невідомо чи надав син довідку про навчання з Покровського професійного ліцею, в якому зазначено, що він навчається на бюджеті.

Наразі в зв`язку з евакуацією відповідач неофіційно винаймає квартиру і сплачує орендну плату, оскільки на теперішній час свого власного житла немає, а в будинку де зареєстрований, зовсім неможливе проживання в зв`язку з загрозою для життя через постійні обстріли.

Для своєї непрацездатної матері відповідач є годувальником, оскільки вона на пенсії, розмір якої є мінімальний, і прожити на неї в силу віку та стану здоров`я, витрачаючи основну її частину на ліки є неможливим. Тому половина доходу пенсії, що відповідач отримує, відходить на забезпечення належних умов проживання матері. Дохід відповідача це лише пенсія. Дохід відповідача повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу матері, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів.

Наскільки відомо відповідачу, позивач навчається на бюджетній основі, за навчання не платить, і, отримує стипендію, також може отримувати зарплатню за проходження практики. Наразі позивач проживає окремо від обох батьків. Мати сина працює з вересня 2024 року в Польщі.

Просить відмовити у позовних вимогах.

Також у відзиві на позовну заяву, який було надіслано до суду 24.01.2025 року, відповідач ОСОБА_1 також зазначив, що при поданні позову позивач надав неправдиву інформацію до суду щодо даних про відсутність ІПН/РНОКПП, місцезнаходження, реєстрації та проживання відповідача, а також про дані про місцезнаходження та проживання своєї матері, а також про його тяжке з матір`ю матеріальне становище. Теж саме про навчання та неможливість самостійно заробляти. ІПН/РНОКПП відповідача вказано у позивача та його сестри у свідоцтві про народження, також є у свідоцтві про шлюб та про розірвання шлюбу з його матір`ю, все це є в додатку ДІЯ у відповідних розділах. На момент подання позову 20.09.2024 року ОСОБА_3 мати позивача, знаходиться та проживає фактично з 17.09.2024 в країні Польща у місті Зелена Гура Любуського воєводства. Зазначені данні не вказано в позові, на думку відповідача, з корисних цілей отримання вигоди. Незрозуміло, чому в довідці відсутня інформація про тещо позивач знаходиться як і уся група №3-22 за професією «Електрозварник ручного зварювання; контролер зварювальних робіт» в академічній відпустці згідно написаних заяв, тобто позивач разом з групою не навчаються і повинен за умовами навчання працевлаштуватися для проходження переддипломної практики, щоб мати можливість дипломуватись. Крім того, з 23.09.2024 року мати позивача отримала песель і працює на фірмі Dremаn в країні Польща у місті Пшилепі Зелена Гура Любуського воєводства. Позивач проживає разом з бабусею та її чоловіком (мати та вітчим його матері) в АДРЕСА_4 , даний будинок належить родичці колишньої тещі відповідача, яка також проживає за цим же адресом. Також щодо не отримання соціальної допомоги, позивач надав довідку про реєстрацію ВПО, тому на його думку він може отримувати грошову допомогу в розмірі 2000 грн. відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332. Стосовно щодо незадовільного матеріального становище позивача та матеріального становища матері починаючи з жовтня 2024 року позивач щомісячно отримує кошти на власний рахунок від своєї офіційно не працевлаштованої безробітної в Україні матері в сумі приблизно понад двадцять тисяч гривень. Також в своєму позові позивач зазначає, що він офіційно не працевлаштований, тобто можливо позивач працює не офіційно отримуючи заробіток без сплати податків. Відповідач зазначив, що з 01.09.2020 року він не працює та перебуває на пенсії.

24.03.2025 року відповідачем ОСОБА_1 було подано клопотання про долучення доказів до судової справи. До клопотання додано копію паспорта відповідача ОСОБА_1 , фотокартки, закордонний паспорт ОСОБА_3 .

14.04.2025 року у судовому засіданні адвокат Єланський О.Г., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , наголосив, що відповідач є батьком позивача, який наразі навчається, а тому не має змоги влаштуватись на роботу для свого утримання. Мати матеріально допомагає сину, але батько також повинен його утримувати. Зазначив, що обставини у відзиві на позовну заяву не підтверджені доказами, клопотання про долучення доказів просить судом не приймати до уваги, так як надані відповідачем докази не стосуються предмету спору, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.04.2025 року у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 вказав, що повністю не визнає позовні вимоги. Зазначив, що позивач навчається дистанційно, отримує стипендію, а тому незрозуміло, на які витрати йому потрібні кошти. Відповідач є переселенцем та пенсіонером, має на утриманні мати, яка також є пенсіонером та хворіє на цукровий діабет. Допомогу як ВПО не отримує, тому що не підпадає під критерії необхідні для виплати. Просить долучити докази, надані ним у клопотанні про долучення доказів до судової справи. Заперечує проти задоволення позовних вимог, не має фінансової можливості утримувати позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 466, батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

18.08.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 241.

Відповідно до довідки №305 від 04.09.2024 року, виданої Покровським професійним ліцеєм, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Покровському професійному ліцеї у групі №3-22 за професією «Електрозварник ручного зварювання; контролер зварювальних робіт» з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року. Знаходиться на не повному державному утриманні. Держбюджет. Форма начання денна (дистанційна).

Відповідно до довідки від 28.08.2024 року №1229- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , фактично проживає: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 перебуває на пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 (справа № 346/103/17) вказав наступне.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що повнолітній ОСОБА_2 навчається у Покровському професійному ліцеї (навчальний заклад ІІ атестаційного рівня) у групі №3-22 за професією «Електрозварник ручного зварювання; контролер зварювальних робіт» з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року.

Отже, повнолітній ОСОБА_2 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, як уже зазначалося вище, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є працездатним та не надав суду доказів щодо відсутності у нього можливості утримувати свого повнолітнього сина, що продовжує навчання.

З огляду на ту обставину, що повнолітній ОСОБА_2 продовжує навчання на денній формі, дистанційно, останній потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батьків на витрати, пов`язані із навчанням (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, тощо.

При цьому, суд зазначає, що витрати повнолітньої дитини ОСОБА_2 на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів.

Судом враховано також позицію відповідача ОСОБА_1 , який зазначив, що він є пенсіонером, має на утриманні матір пенсіонерку.

Проте, відповідачем також було зазначено, що він є внутрішньо переміщеною особою, у зв`язку з чим вимушений орендувати житло та сплачувати орендну плату, комунальні послуги. Грошову допомогу як ВПО не отримує, зазначив, що не підходить під критерії, необхідні для її отримання.

Також відповідачем наголошено, що його мати ОСОБА_4 хворіє на цукровий діабет, лікування якого потребує коштів.

Але відповідачем не підтверджено ці обставини письмовими доказами.

Докази, долучені відповідачем ОСОБА_1 у клопотанні про долучення доказів до судової справи, суд не приймає до уваги, так як вони не стосуються предмету спору, а тому не впливають на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на вказане, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання на час навчання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, і до закінчення ним навчання.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до зазанченої норми, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1009, 22 грн.

На підставі та керуючись ст.ст.4, 12, 78, 81, 209, 258, 263-265, 352 ЦПК України, ст.ст. 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути аліменти зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 , на його утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення ним навчання в Покровському професійному ліцеї, термін навчання до 30 червня 2025 року, але не більше ніж як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів проводити щомісячно починаючи з 26.09.2024 року.

В силу ст.430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1009 (одна тисяча дев`ять) грн. 22 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто через Дніпровський апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості сторін:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та оголошено 16.04.2025 року о 17:05 год.

Суддя В.Г. Гречана