Справа № 458/291/25
УХВАЛА

15.04.2025 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2025 року засобами підсистеми «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 18.03.2000 року Філіалом №4 відділу запису актів цивільного стану Адміністрації міста Твер Тверської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №65.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Предметом позову є припинення шлюбу внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України судом засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отримано відповідь №1203 від 17.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої місце реєстрації відповідача за параметрами «ПІБ: ОСОБА_2 », «дата народження: НОМЕР_1 » особу не знайдено.

Відповідно до ч.7 ст.187 ЦПК України судом на запит від Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області отримано відповідь №321/02-25 від 26.03.2025 року, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за реєстраційними обліками Боринської селищної ради в реєстрації місця проживання не значиться.

Відповідно до ч.7 ст.187 ЦПК України судом на запит від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.2-3787/6-25 від 02.04.2025 року за наявною в ДМС інформацією місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.

Відповідно до поданої позовної заяви, сторони були громадянами російської федерації, де і проживали на момент укладення шлюбу. У 2009 році сторони повернулися на постійне місце проживання в Україну та проживали за адресою АДРЕСА_1 , позивач отримала громадянство України, щодо громадянства відповідача інформація відсутня, згідно свідоцтва про укладення шлюбу відповідач був громадянином російської федерації.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд встановив наступне.

Згідно з частиною 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія "підсудність" застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, визначає Закон України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", статті 3ЗаконуУкраїни"Проміжнароднеприватне право" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства, і якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Визначення поняття "іноземний елемент" наведено у пункті 2частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про міжнародне приватне право", він визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Положеннями статей 60, 63Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Так, особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (частина перша статті 16 Закону України "Про міжнародне право").

Частиною першою статті 75 Закону України "Про міжнародне право" встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону статті 76 цього Закону.

Підстави визначення підсудності справ судам України встановлено статтею 76 закону України "Про міжнародне приватне право", зокрема згідно із пунктом 12 частини першої цієї статті суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до поданої позовної заяви, судом встановлено, що сторони були громадянами російської федерації, позивачка відмовлялася а в подальшому набувала громадянство України, де і проживали на момент укладення шлюбу. У 2009 році сторони повернулися на постійне місце проживання в Україну та проживали за адресою АДРЕСА_1 , позивач отримала громадянство України, щодо громадянства відповідача інформація відсутня, згідно свідоцтва про укладення шлюбу відповідач був громадянином російської федерації.

Із відповідей, отриманих судом відповідно до ч.7 ст.187 ЦПК, а також документів, наданих позивачкою, будь-яких доказів спільного проживання сторін за зазначеною позивачкою адресою АДРЕСА_1 до припинення сімейних стосунків, матеріали справи не містять. При пред`явленні позову позивачка останнім відомим місцем проживання відповідача зазначила свою адресу, проте одночасно вказує, що не має можливості виїхати до місця проживання відповідача, а саме до російської федерації для розірвання шлюбу в розумінні ч.2 ст.28 ЦПК України, не надаючи при цьому підтверджуючих доказів таких спроб, що суперечить одне одному.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху.

При постановленні даного рішення судом враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З цього приводу прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі". У вказаних рішеннях також зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,13,43,76-83,175,185,258-260,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали, подавши у визначений ухвалою строк усі підтверджуючі документи виконання вимог ухвали і усунення недоліків (подати документи, що підтверджують спільне проживання подружжя Україні, належної інформації про останнє відоме місце проживання відповідача, а також інші докази, про які вказано в описовій частині ухвали).

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua, а також на офіційній веб-сторінці суду: http://tk.lv.court.gov.ua/.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений строк, заява буде вважатися не поданою і повернута, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною позовною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 15.04.2025 року.

Суддя Р.І. Ференц