ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

м. Київ

справа № 527/1529/20

провадження № 61-640св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Приватне виробниче підприємство «Будівельні матеріали»,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Градизька селищна територіальна громада в особі Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області,

треті особи: Пронозівська сільська рада Глобинського району Полтавської області, Державна служба геології та надр України, Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Крупської,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_5 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Бутенко С. Б., Гальонкіна С. А.,

Історія справи

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2020 року Приватне виробниче підприємство «Будівельні матеріали» (далі - ПВП «Будматеріали») звернулось з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Полтавській області), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Пронозівська сільська рада Глобинського району Полтавської області (далі - Пронозівська сільрада), про визнання протиправним і скасування індивідуальних актів та повернення земельних ділянок у державну власність з одночасним відновленням стану, який існував до вчинення порушення.

Позов мотивований тим, що фізичні особи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та Градизька селищна територіальна громада на дату звернення з позовом є власниками земельних ділянок, які розташовані за межами населених пунктів на території колишньої Пронозівської сільради, наразі території Градизької селищної територіальної громади. Позивач є власником спеціального дозволу на користування надрами з реєстраційним № 4103 від 02 листопада 2006 року, строк дії якого 20 років, відповідно до якого вид користування надрами видобування, об`єкт надрокористування Кагамлицьке родовище, корисні копалини суглинок, площа об`єкту території надрокористування 21,9 га.

Актами перевірок Державної служби геології та надр України від 08 липня 2021 року № 21/4103, від 12 грудня 2019 року № 85/4103, від 13 травня 2014 року підтверджується, що позивач здійснює видобування надр в межах ділянки надр відповідно до координат, визначених спеціальним дозволом на користування надрами, в межах гірничого відводу.

Однак, згідно з відомостями Державного земельного кадастру сформована земельна ділянка з кадастровим номером :00:012:0131 загальною площею 11,4844 га, яку в подальшому поділили на 4 окремі земельні ділянки, а саме 1) кадастровий № :00:012:0139 площею 2,00 га, власник ОСОБА_4 , 2) кадастровий № :00:012:0140 площею 2.00 га, власник ОСОБА_3 , 3) кадастровий № :00:012:0141 площею 2,00 га, власник ОСОБА_4 4) кадастровий № :00:012:0141 площею 5,4844 га, власник Градизька селищна територіальна громада. Всі ці дії були зроблені з порушенням вимог законодавства, що призвело до порушення прав ПВП «Будматеріали», оскільки ситуаційними планами Кагамлицького родовища підтверджується, що вказані земельні ділянки знаходяться в межах земель Кагамлицького родовища суглинків, тобто державні землі в межах площі Кагамлицького родовища суглинків протиправно було піддано інвентаризації як землі сільськогосподарського призначення.

Позивач вважав, що державні землі в межах площі Кагамлицького родовища суглинків не були вільними в розумінні частини п`ятої статті 116 ЗК України, тому протиправно сформована первісна земельна ділянка з кадастровим номером :00:012:0131, яка в подальшому зазнала поділу на 4 дрібніші, які в подальшому були протиправно передані із державної в приватну власність.

Отже, в результаті протиправного формування земельної ділянки з кадастровим номером :00:012:0131 категорії «землі сільськогосподарського призначення» за рахунок земель Кагамлицького родовища суглинків та подальшого її поділу та передачі із державної в приватну власність, позивач як власник чинного спеціального дозволу на користування надрами, втратив можливість для реалізації прав, які належать йому як користувачу надр Кагамлицького родовища суглинків площею 21,9 га в межах площ перетину ділянки надр із вище вказаними земельними ділянками.

Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив:

визнати незаконним та скасувати: наказ від 22 листопада 2019 року № 11525-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області; наказ № 4162-СГ від 10 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; визнати незаконною і скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :00:012:0140 площею 2,00 га, здійснену 04 лютого 2020 року; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку :00:012:0140 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35746078, дата державної реєстрації - 25 лютого 2020 року; припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку :00:012:0140 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35746078, дата державної реєстрації - 25лютого 2020 року;

визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :00:012:0142 площею 5,4844 га, здійснену 04 лютого 2020 року;

визнати незаконним та скасувати наказ від 22 листопада 2019 року № 11522-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області; наказ № 4163-СГ від 10 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2020 року земельної ділянки із кадастровим номером народження :00:012:0139 площею 2,00 га між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який посвідчено державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 368; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку :00:012:0139 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 36868426, дата державної реєстрації - 13 червня 2020 року; припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку :00:012:0139 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 36868426, дата державної реєстрації - 13 червня 2020 року; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,00 га із кадастровим номером :00:012:0139, здійснену 04 лютого 2020 року;

визнати незаконним та скасувати наказ від 22 листопада 2019 року № 11529-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області; наказ № 4327-СГ від 11 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2020 року земельної ділянки із кадастровим номером народження :00:012:0141, площею 2,00 га між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчено державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 372; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку :00:012:0141 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 36868465, дата державної реєстрації - 13 червня 2020 року; припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку :00:012:0141 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 36868465, дата державної реєстрації - 13 червня 2020 року; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,00 га із кадастровим номером :00:012:0141, здійснену 04 лютого 2020 року;

визнати незаконним та скасувати наказ від 16 грудня 2019 року № 13494 СГ «Про затвердження документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 11,4844 га.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості відповідача Градизьку селищну територіальну громаду в особі Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Градизької селищної ради) та третіх осіб: Державну службу геології та надр України, Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Крупської (далі - КСП ім. Крупської).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області у складі судді Павлійчук А. В. відмовлено у задоволенні позову ПВП «Будматеріали» до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Градизької селищної територіальної громади в особі Градизької селищної ради, за участю третіх осіб: Пронозівської сільради, Державної служби геології та надр України, КСП ім. Крупської, про захист прав користувача надр.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів порушення його прав, оскільки не надано доказів внесення Кагамлицького родовища суглинок до Кадастру родовищ та проявів корисних копалин. Судом встановлено, що географічні координати, вказані на спеціальному дозволі на користування надрами, не співпадають з координатами, вказаними на акті про надання гірничого відводу.

Короткий зміст оскарженої постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року апеляційну скаргу ПВП «Будматеріали» задоволено.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позовну заяву ПВП «Будматеріали» до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Градизької селищної територіальної громади в особі Градизької селищної ради, за участю третіх осіб: Пронозівської сільради, Державної служби геології та надр України, КСП ім. Крупської, про захист прав користувача надр задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 22 листопада 2019 року № 11525-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та наказ № 4162-СГ від 10 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Визнано незаконною і скасовано державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :00:012:0140 площею 2,00 га, здійснену 04 лютого 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку :00:012:0140 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35746078, дата державної реєстрації - 25 лютого 2020 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 22 листопада 2019 року № 11522-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та наказ № 4163-СГ від 10 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Визнано незаконною і скасовано державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :00:012:0139 площею 2,00 га, здійснену 04 лютого 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку :00:012:0139 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35746873, дата державної реєстрації - 25 лютого 2020 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2020 року земельної ділянки із кадастровим номером народження :00:012:0139 площею 2,00 га між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який посвідчено державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 368.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку :00:012:0139 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 36868426, дата державної реєстрації - 13 червня 2020 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 22 листопада 2019 року № 11529-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та наказ № 4327-СГ від 11 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :00:012:0141 площею 2,00 га, здійснену 04 лютого 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку :00:012:0141 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35746532, дата державної реєстрації - 25 лютого 2020 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2020 року земельної ділянки із кадастровим номером народження :00:012:0141 площею 2,00 га між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчено державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 372.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку :00:012:0141 площею 2,00 га, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 36868465, дата державної реєстрації - 13 червня 2020 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 16 грудня 2019 року № 13494-СГ «Про затвердження документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 11,4844 га.

Визнано незаконною і скасовано державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :00:012:0142 площею 5,4844 га, здійснену 04 лютого 2020 року.

В задоволенні позовних вимог про припинення права власності відповідачів на спірні земельні ділянки відмовлено.

Стягнено ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на користь ПВП «Будматеріали» 10 510,00 грн сплаченого судового збору.

Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог та вказав, що спеціальний дозвіл на користування надрами з реєстраційним № 4103 від 02 листопада 2006 року, власником якого є ПВП «Будматеріали», містить відомості про географічні координати об`єкта надрокористування, позивач здійснює видобування нард в межах ділянки надр відповідно до координат, визначених спеціальним дозволом на користування надрами, в межах гірничого відводу. Спірні земельні ділянки знаходяться в межах координат Кагамлицького родовища суглинок, знаходяться в межах контуру спеціального дозволу. В межах контуру спеціального дозволу знаходиться архівна земельна ділянка № НОМЕР_1 , яка в подальшому була поділена, на спірні земельні ділянки. Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (первісно при формуванні земельної ділянки № 0131 як земельної ділянки категорії «землі сільськогосподарського призначення», а в подальшому при її поділі та передачі у приватну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 земельних ділянок № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 для сільськогосподарських потреб), діяло недобросовісно та всупереч вимог закону, та покладених на нього повноважень. Спірна ділянка не відносилася до категорії земель сільськогосподарського призначення і не була вільною у розумінні частини п`ятої статті 116 ЗК України. Тому оспорюване розпорядження суперечить нормам статей 19, 20 ЗК України, оскільки земельна ділянка з цільовим призначенням використання для надр видобування виділена громадянам, як земля сільськогосподарського призначення, до завершення дій по її промисловому освоєнню та без зміни цільового призначення, у порядку, передбаченому земельним законодавством України. В той же час вимоги про припинення права власності на спірні земельні ділянки, не є ефективним способом захисту прав, оскільки в результаті задоволення інших позовних вимог, право власності останніх є припиненим. За таких обставин вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо доводів відповідачів про те, що в разі задоволення позову, буде порушене їх право на мирне володіння майном, колегія суддів зазначила, що відповідачі не мали перешкод у доступі до законодавства й в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки та її місцезнаходження, проявивши розумну обачність, могли знати про те, що спірна ділянка має ознаки земель, занесених до Кадастру родовищ та проявів корисних копалин України, а тому вибула з володіння держави з порушенням вимог закону. Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель, призначених для видобування корисних копалин (промислової розробки родовищ), з державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2024 року ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, або залишити в силі рішення суду першої інстанції, судові витрати покласти на позивача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подавала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що:

cудом апеляційної інстанції необґрунтовано відкрито апеляційне провадження на підставі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження позивача без перевірки, наведених у ній, обставин, які не підтверджуються матеріалами справи. Вказує, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 14 грудня 2023 року в суді апеляційної інстанції. Крім того, позивачем було заявлено позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 22 листопада 2019 року № 11525-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою». Проте, такі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_3 , тому в іншій частині не оскаржується та в касаційному порядку не переглядається.

Позиція інших учасників справи

У березні 2024 року ГУ Держгеокадастру в Полтавській областіподало відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що спірні земельні ділянки утворено шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер 5320:87200:00:012:0131 площею 11,4844 га (землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність бо користування громадянам чи юридичним особам) на території Пронозівської сільради та передано у власність громадянам відповідно до діючого на той час законодавства. Прийняті ГУ Держгеокадастру у Полтавській області накази про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та накази про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок, зазначених у позові, є ненормативними актами, які вичерпали свою дію в наслідок їх виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для користувача земельними ділянками, оскільки у осіб виникло право власності на земельні ділянки і це право ґрунтується на нормативно-правових актах та згідно законодавства України. З моменту отримання рішення про надання гірничого відводу для розробки Кагамлицького родовища суглинків позивач оформив своє право на земельну ділянку 5,0137 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами :00:012:0092) шляхом поділу на дві земельні ділянки площею 2,6937 га та 2,3200 га. Позивачем не надано документів, які б підтверджували його право постійного користування або договір оренди на інші земельні ділянки, які на його думку він має право використовувати для видобутку надр. З огляду на викладене, апеляційний суд зробив помилковий висновок про те, що позивач здійснює видобування надр в межах ділянки надр відповідно до координат, визначених спеціальним дозволом на користування надрами, в межах гірничого відводу. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд поклав усі судові витрати на ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, що суперечить вимогам законодавства.

У березні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_6 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що з вимогою про повернення у власність держави земельної ділянки звертатися має право виключно уповноважений орган державної влади, до сфери повноважень якого належить здійснення права власності земельними ділянками, що перебувають у державній власності, або прокурор, який уповноважений звертатися до суду в інтересах держави за наявності підстав, встановлених Законом. Позивачем не надано суду жодного документа, який би міг підтвердити права ПВП «Будматеріали» щодо спірних земельних ділянок, а також порушення прав юридичної особи, виходячи з того, що спірні земельні ділянки навіть не є суміжними з земельною ділянкою, що перебуває у користуванні позивача. Суд апеляційної інстанції посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, яка не має жодного відношення до обставин цієї справи. Вказує, що відповідачі неодноразово звертали увагу на те, що третя особа - КСП ім. Крупської ліквідована, а від імені неї до суду надходили процесуальні документи за підписом так званого «директора».

У квітні 2024 року ПВП «Будматеріали» подало відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований, зокрема тим, що:

ОСОБА_3 просить суд скасувати постанову апеляційного суду повністю, але касаційна скарга стосується ОСОБА_3 , тому оскаржена постанова може бути переглянута лише в тій частині, яка стосується його прав/інтересів безпосередньо;

посилання ОСОБА_3 на відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, не спростовує правильність висновку суду апеляційної інстанції про наявність підстав для поновлення строку;

вказує, що в підсистемі «Електронний суд» наявна сформована на ім`я ОСОБА_3 судова повістка[1]-повідомлення про судове засідання на 14 грудня 2023 року. Відповідно до картки руху документа з підсистеми «Електронний суд» вказана судова повістка доставлена до електронного суду 29 листопада 2023 року. Крім того, у відомостях «Інформація про справу» в підсистемі «Електронний суд» у графі представник відповідача містяться дані про ОСОБА_7 - представника відповідача, який також отримав судову повістку.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції.

У березні 2024 року матеріали справи № 527/1529/20 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , яке підписане представником Сухацьким А. В., про участь у судовому засіданні, відмовлено. Клопотання ПВП «Будматеріали» про продовження строку на подання відзиву на касаційну скаргу задоволено. Продовжено ПВП «Будматеріали» строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником Сухацьким А. В., на постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 26 лютого 2024 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 грудня 2023 року у справі № 759/16625/22, від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц, від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1423/15, від 18 січня 2023 року у справі № 523/6003/14-ц, від 22 листопада 2022 року у справі № 554/3466/20, від 30 серпня 2023 року у справі № 906/436/22, від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 820/4149/17, від 05 жовтня 2022 року у справі № 557/303/21, від 21 грудня 2023 року у справі № 204/3844/21, від 05 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21, від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц, від 26 травня 2022 року у справі № 1-23-32/135-08-4825, від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 366 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частини друга, четверта, шоста, восьма статті 128 ЦПК України).

Згідно з статтею 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зазначено, що «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства».

У справі, що переглядається:

ухвалою апеляційного суду від 21 листопада 2023 року справу призначено до розгляду в приміщенні апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 13 год 30 хв 14 грудня 2023 року;

в матеріалах справи міститься судова повістка-повідомлення про судове засідання, призначене на 14 грудня 2023 року ОСОБА_3 та телефонограма. Доказів отримання ОСОБА_3 судової повістки-повідомлення в підсистемі «Електронний суд», матеріали справи не містять;

тобто в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення апеляційним судом ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 14 грудня 2023 року, в якому апеляційний суд ухвалив оскаржене рішення.

Касаційний суд відхиляє доводи ПВП «Будматеріали» про належне повідомлення ОСОБА_3 29 листопада 2023 рокупро дату і час судового розгляду, який відбувся 14 грудня 2024 року. Колегія суддів зазначає, що картка руху документу (судової повістки-повідомлення), роздрукована з підсистеми «Електронний суд» та надана як додаток до відзиву ПВП «Будматеріали» на касаційну скаргу, не підтверджує отримання ОСОБА_3 такої повістки.

Доводи відзиву ПВП «Будматеріали» про повідомлення про дату і час судового розгляду, який відбувся 14 грудня 2024 року, представника ОСОБА_3 - адвоката Капусту О. А., колегія суддів відхиляє, оскільки у матеріалах справи відсутні повноваження Капусти О. А. представляти інтереси ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції.

Твердження касаційної скарги про те, що вимоги про визнання незаконними та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, зокрема від 22 листопада 2019 року № 11525-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів відхиляє, оскільки у справі, що переглядається, наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 4162-СГ від 10 лютого 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність або постійне користування на території Пронозівської сільради. Надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер :00:012:0140) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Пронозівської сільради за межами населених пунктів. Тобто спір стосується приватноправових відносин та, з урахуванням характеру спірних правовідносин, повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт п`ятий частини першої статті 411 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд не повідомив ОСОБА_3 належним чином про розгляд справи, про що він зазначає в касаційній скарзі, оскаржена постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів встановила підстави для скасування постанови апеляційного суду в оскарженій частині, тому інші доводи касаційної скарги не аналізуються.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині ухвалена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з чим постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині слід скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року в частині задоволених позовних вимог Приватного виробничого підприємства «Будівельні матеріали» до ОСОБА_3 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції постанова Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков