Номер провадження: 22-ц/813/2684/25
Справа № 500/1288/18
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судової колегій судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В., Назарової М.В., Коновалової В.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування рішень,-

встановив:

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, просп. Суворова, 62), комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Героїв Сталінграду, буд.36), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання незаконним, недійсним, неправомірним та скасування рішень задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1085 від 20 серпня 2009 року «Про виконання будівництва згідно рішення виконкому від 04.05.2005 року № 602 «Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні по АДРЕСА_3 ». Визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1626 від 07.12.2012 року «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_3 ». Скасовано свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 11.12.2012 року на нерухоме майно, що видано ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв. м., літ. «Б»- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Скасовано рішення комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію від 23.12.2012 року права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б»- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області та комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» у рівних частках на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що просить поновити строк на апеляційне оскарження та посилається на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваного рішення суду було отримано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 лише 21.04.2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Крім того представник апелянта посилається на те, що у рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року вказаний представник ОСОБА_1 адвокат Мінжирян В.П., однак жодних доказів його повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 в матеріалах справи не має.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року апеляційну скаргу адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання незаконним, недійсним, неправомірним та скасування рішень відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року скасовано, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2024 року, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Надалі від Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про усунення недоліків.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначали, що наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення (том 1, а. с. 91) не свідчить про особисте отримання ОСОБА_1 повістки про призначене судове засідання на 25 вересня 2018 року, оскільки ОСОБА_1 ніколи відповідної повістки не отримувала. Вважали, що написане прізвище на вкзаному рекомендованому повідомленні « ОСОБА_5 » міг написати будь-хто, а проставлений лівіше підпис є підписом начальника відділення поштового зв`язку, а не підписом ОСОБА_1 .. Крім того, навіть якщо б ОСОБА_1 отримала повістку про призначене судове засідання на 25 вересня 2018 року у справі № 500/1288/18, де вона має статус третьої особи, вона не могла усвідомити, що задоволення позову по справі № 500/1288/18 залишить її без належних правовстановлюючих документів на все її нерухоме майно, порушить її право власності та право на житло. Як виявилося пізніше, дійсно позивачем було неправильно визначено статус учасників судового процесу, оскільки ОСОБА_1 повинна була бути відповідачем по справі № 500/1288/18, але її було позбавлено права на належний судовий захист. Як вже зазначалося раніше, ОСОБА_1 не могла бути обізнана про наявність рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року по справі № 500/1288/18 під час його проголошення у судовому засіданні, оскільки громадянин ОСОБА_6 , вказаний як представник ОСОБА_1 , ніколи не був представником ОСОБА_1 і жодних доказів його повноважень у матеріалах справи № 500/1288/18 немає. Також зазначали, що ОСОБА_1 ніколи не повідомлялася про розгляд Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області справи № 500/1288/18, не отримувала копії рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року по справі № 500/1288/18, а її представник адвокат Воронков В.О. отримав його лише 21.04.2021р. під час ознайомлення з матеріалами справи, оскільки дізнався про існування відповідного рішення з матеріалів іншої судової справи. Дотримуючись тридцятиденного строку з моменту отримання копії повного тексту рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року по справі № 500/1288/18 представником ОСОБА_1 адвокатом Воронковим В.О. була подана апеляційна скарга. У матеріалах справи № 500/1288/18 відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримувала копію позовної заяви з додатками. ОСОБА_1 об`єктивно не могла знати про те, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області розглядається позовна заява, задоволення якої порушить її право власності на нерухоме майно, що є порушенням ст. 41 Конституції України.

Не погоджуючись з обґрунтуванням заяви ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_2 надала заперечення на вказану заяву.

В обґрунтування якої зазначала, що ОСОБА_7 отримала повістку про призначення судового засідання на 25.09.2018 року та що вона знала про прийняте на цьому засіданні рішення суду, також підтверджується ще й тим фактом, що у цьому судовому засіданні 25.09.2018 року взяв її представник адвокат Мінжирян В.П.. При чому судом першої інстанції було належно перевірено повноваження представника ОСОБА_1 - адвоката Мінжиряна В.П. і допущено його до участі у справі. Крім того копію оскаржуваного рішення суду представник ОСОБА_7 - адвокат Мінжирян В.П. отримав 04.02.2019 року, відповідно до розписки в його заяві від 14.01.2019 року (Вх. N? 1107/19 від 15.01.2019 року) наявної в матеріалах справи (том. 1, а. с. 109), що свідчить про обізнаність апелянта ОСОБА_1 про наявність оскаржуваного рішення суду ще в 2019 році, однак апеляційну скаргу апелянт ОСОБА_1 подала лише 19.05.2021 року. Доказом того факту, що 25.09.2018 року у судовому засіданні у матеріалах справи був ордер адвоката Мінжиряна В.П. про надання правової допомоги ОСОБА_7 , є саме рішення суду від 25.09.2018 року (том 1, а. с. 101-103), протокол судового засідання від 25.09.2018 року (том 1, а. с. 98) та компакт-диск технічної фіксації судового засідання від 25.09.2018 року. Також як доказ того факту, що адвокат Мінжирян В.П. справді був представником ОСОБА_7 в Ізмаїльському міськрайоному суді, ОСОБА_2 додала копію ордера адвоката Мінжиряна В.П. серія ОД N? 328575 від 29.10.2018 року про надання правової допомоги ОСОБА_7 на підставі договору щодо надання правової допомоги від 01.08.2018 року; копію заяви від 04.10.2018 року представника ОСОБА_1 - адвоката Мінжиряна В.П. про ознайомлення з матеріалами справи N? 2-463/11, до якої додається ордер адвоката Мінжиряна В.П.; копію заяви від 08.10.2018 року представника ОСОБА_1 - адвоката Мінжиряна В.П. про відкладення справи N?2-463/11; копія розписки представника ОСОБА_7 - адвоката Мінжиряна В.П., що він ознайомлений 29.10.2018 року з матеріалами справи N? 2-463/11. Вважали, що у своїй заяві від 23.06.2021 року (том 1, а. с. 138) адвокат Воронков В.О. свідомо хибно стверджував що протягом двадцятирічної історії судових розглядів ОСОБА_7 її представниками в судах брали участь лише дві людини: це ОСОБА_4 та другий адвокат Шамрай Володимир Анатолійович, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та який діяв на підставі доручення ВЄЄ N? 331891 від 12.03.2007 року, на підтвердження дивіться його заяву до суду від 19.09.2007 року (том 1, а. с. 143). Насправді таких представників ОСОБА_7 у судах за двадцять років було багато. А з тих доказів, які перебувають у даній цивільній справі N? 500/1288/18, а саме з ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.04.2018 року у цивільній справі N? 2-705/11 (том 1, а. с. 76-79) видно, що у судовому засіданні брала участь представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , яка діяла на підставі довіреності та яка не заперечувала проти зупинення провадження у цивільній справі N? 2-705/11 до набрання законної сили судовим рішенням у цій цивільній справі N? 500/1288/18. Також для підтвердження зазначеного додавала : ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23.11.2018 року про поновлення провадження у цивільній справі N? 2-705/11, яка ухвалена на підставі завіреної копії рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.09.2018 року у цивільній справі N? 500/1288/18, яке набрало законної сили. Також додавала: копію протоколу судового засідання апеляційного суду від 15.05.2019 року, у якому брала участь ОСОБА_8 - представниця ОСОБА_7 ; копію заяви від 24.07.2019 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 до апеляційного суду, де вона не заперечує про зупинення провадження до розгляду справи N? 2-463/11; копію клопотання від 09.06.2020 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 про перенесення судового засідання, призначеного на 11.06.2020 року. Зазначене свідчить у тому, що ОСОБА_1 про хід розгляду даної цивільної справи N? 500/1288/18 та прийняте в ньому судове рішення знала не тільки від свого представника - адвоката Мінжиряна В.П., а знала ще й від свого другого представника - ОСОБА_8 , а ще вона знала з тих документів цивільної справи N? 2-705/11, наприклад: із копій вищезазначених ухвал апеляційного суду від 05.04.2018 року та від 23.11.2018 року, які вона отримала поштою. Також зазначене свідчить у тому, що представник ОСОБА_7 - адвокат Мінжирян В.П. та представник ОСОБА_1 ОСОБА_8 діяли одночасно. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 брала участь у судах із 2010 року до 2021 року. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 також одночасно діяла і з представником ОСОБА_1 - адвокатом Воронковим В.О. на підтвердження додавала: копію клопотання від 09.06.2020 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 до Одеського апеляційного суду про перенесення судового засідання, призначеного на 11.06.2020 року у цивільній справі N? 2-705/11; копію заяви від 10.06.2020 року представника ОСОБА_1 - адвоката Воронкова В.О. до Одеського апеляційного суду про відкладення судового засідання, призначеного на 11.06.2020 року у цивільній справі N? 2-705/11. Зазначене свідчить у тому, що представник ОСОБА_7 - адвокат Воронков В.О. знав про перебіг всіх судових справ як від ОСОБА_1 так і від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 . Порушуючи ч. 1 ст. 355 ЦПК України, представник ОСОБА_7 - адвокат Воронкова В.О. подав свою апеляційну скаргу від 19.05.2021 року замість Одеського апеляційного суду до Ізмаїльського міськрайонного суду. Думаю, що це порушення, а також втручання у 2021 році в перешнурівку документів у матеріалах цивільної справи N? 500/1288/18 в Ізмаїльському міськрайонному суді та зникнення у справі ордера представника ОСОБА_7 - адвоката Мінжиряна В.П. мають взаємозв?язок. Сам адвокат Воронков В.О. став представником ОСОБА_1 18.03.2020 року виходячи з ордера серія ОД N? 520066 від 18.03.2020 року (том 1, а. с. 112, 116), тобто. за рік та два місяці до подання своєї апеляційної скарги від 19.05.2021 року. Представник ОСОБА_7 - адвокат Воронков В.О. у своїй заяві від 21.11.2024 року про усунення недоліків зазначив, що він дізнався про існування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.09.2018 року у цивільній справі N? 500/1288/18 із матеріалів іншої судової справи. Справді, 10.06.2020 року тобто майже за рік до подання своєї апеляційної скарги від 19.05.2021 року, представник ОСОБА_7 - адвокат Воронков В.О. знайомився з матеріалами цивільної справи N? 2-705/11, в якій знаходиться засвідчена копія вищезгаданого рішення суду, на підтвердження додала копію заяви від 29.04.2020 року представника ОСОБА_9 - адвоката Воронкова В.О. з його власноручною відміткою про ознайомлення та зняття копій 10.06.2020 року з матеріалів цивільної справи N? 2-705/11. А на підтвердження того факту, що завірена копія вищезгаданого рішення суду знаходиться у матеріалах цивільної справи N? 2-705/11, додала: ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23.11.2018 року про поновлення провадження у цивільній справі N? 2-705/11, яка ухвалена на підставі завіреної копії рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.09.2018 року у цивільній справі N? 500/1288/18, яке набрало законної сили. Вочевидь, що адвокат Воронков В.О., використовуючи обман, зловживає своїми правами.

Ухвалою Одеського апеляційного суду 10 березня 2025 року визнано причини пропуску адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року , зазначені у заяві наданій на виконання ухвали про залишення без руху, неповажними. Апеляційну скаргу адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, залишено без руху, надавши скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

21 березня 2025 року від ОСОБА_4 надійшла заява про продовження процесуального строку, відповідно до якої просили продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в тексті ухвали Одеського апеляційного суду від 10.03.2025р. по справі № 500/1288/18, щонайменше на один місяць.

03 квітня 2025 року від ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву ОСОБА_4 від 21.03.2025 року, відповідно до якої остання просила відмовити у відкритті апеляційного провадження.

07 квітня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява-доповнення від ОСОБА_4 , відповідно до якої просили долучити до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_4 вих . №18-04/03 від 07.04.2025 року, щодо проведення експертизи та копії договору №707/25 від 07.04.2025 року про проведення почеркознавчого дослідження, а також заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку по справі задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку апеляційного провадження, рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії»). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Дослідивши матеріали справи та докази на які посилаються сторони у справі, стосовно вирішення питання , щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_7 отримала повістку про призначення судового засідання на 25.09.2018 року та що вона знала про прийняте на цьому засіданні рішення суду, також підтверджується ще й тим фактом, що у цьому судовому засіданні 25.09.2018 року взяв її представник адвокат Мінжирян В.П., адвокатом Воронковим В.О. жодними належними доказами не спростовано, а містить лише припущення.

Апеляційний суд погоджується з доводами заперечення ОСОБА_2 , що судом першої інстанції було належно перевірено повноваження представника ОСОБА_1 - адвоката Мінжиряна В.П. і допущено його до участі у справі. Крім того копію оскаржуваного рішення суду представник ОСОБА_7 - адвокат Мінжирян В.П. отримав 04.02.2019 року, відповідно до розписки в його заяві від 14.01.2019 року (Вх. N? 1107/19 від 15.01.2019 року) наявної в матеріалах справи (том. 1, а. с. 109), що свідчить про обізнаність апелянта ОСОБА_1 про наявність оскаржуваного рішення суду ще в 2019 році.

Однак враховуючи вказані факти, апеляційну скаргу апелянт ОСОБА_1 подала лише 19.05.2021 року.

При цьому 25.09.2018 року у судовому засіданні у матеріалах справи був ордер адвоката Мінжиряна В.П. про надання правової допомоги ОСОБА_7 , що також підтверджується рішенням суду від 25.09.2018 року (том 1, а. с. 101-103), протоколом судового засідання від 25.09.2018 року (том 1, а. с. 98) та компакт-диск технічної фіксації судового засідання від 25.09.2018 року.

Також як доказ того факту, що адвокат Мінжирян В.П. справді був представником ОСОБА_7 в Ізмаїльському міськрайоному суді, ОСОБА_2 додала копію ордера адвоката Мінжиряна В.П. серія ОД N? 328575 від 29.10.2018 року про надання правової допомоги ОСОБА_7 на підставі договору щодо надання правової допомоги від 01.08.2018 року.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги доводи заперечення ОСОБА_2 про те ,що адвокат Воронков В.О. став представником ОСОБА_1 18.03.2020 року виходячи з ордера серія ОД N? 520066 від 18.03.2020 року (том 1, а. с. 112, 116), тобто за рік та два місяці до подання своєї апеляційної скарги від 19.05.2021 року. Представник ОСОБА_7 - адвокат Воронков В.О. у своїй заяві від 21.11.2024 року про усунення недоліків зазначив, що він дізнався про існування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.09.2018 року у цивільній справі N? 500/1288/18 із матеріалів іншої судової справи, а саме 10.06.2020 року тобто майже за рік до подання своєї апеляційної скарги від 19.05.2021 року, представник ОСОБА_7 - адвокат Воронков В.О. знайомився з матеріалами цивільної справи N? 2-705/11, в якій знаходиться засвідчена копія вищезгаданого рішення суду, про що надано відповідні докази.Ухвалою Одеського апеляційного суду 24 жовтня 2024 року визнано причини пропуску Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) строку на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року, зазначені у заяві наданій на виконання ухвали про залишення без руху, неповажними. Апеляційну скаргу Ліщинського Олексія Валерійовича, який діє в інтересах Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року, залишено без руху, запропонувавши скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Одеського апеляційного суду 10 березня 2025 року визнано причини пропуску адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року , зазначені у заяві наданій на виконання ухвали про залишення без руху, неповажними. Апеляційну скаргу адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, залишено без руху, запропонувавши скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу в електронному вигляді до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» авторизованого користувача ОСОБА_4 10.03.2025 року о 23:22:13 год було отримано вищевказану ухвалу.

Строк на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 року з урахуванням дати отримання спливав 21.03.2025 року.

21 березня 2025 року від ОСОБА_4 надійшла заява про продовження процесуального строку, відповідно до якої просили продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в тексті ухвали Одеського апеляційного суду від 10.03.2025р. по справі № 500/1288/18, щонайменше на один місяць.

В обґрунтування заяви зазначали, що для підтвердження своїх аргументів представник ОСОБА_1 звернувся до декількох експертних установ з метою погодження проведення незалежного експертного дослідження, завданням якого є встановити, чи наявний підпис саме ОСОБА_1 на вищевказаному рекомендованому повідомленні про вручення (том 1, а. с. 91) або це підпис іншої особи.

03 квітня 2025 року від ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву ОСОБА_4 від 21.03.2025 року, відповідно до якої остання просила відмовити у відкритті апеляційного провадження.

В обґрунтування якого зазначала, що на протязі п`яти років , а саме з 18.03.2020 року адвокат Воронков В.О. представляє інтереси ОСОБА_1 , що в судовому засіданні під час якого ухвалено оскаржуване рішення приймав участь ОСОБА_6 , окрім цього з усіх рекомендованих повідомлень наявних у справі вбачається, що саме ОСОБА_1 ставила в графі підпис своє скорочене прізвище, а тому за сукупністю всіх перелічених фактів вважали, причини поновлення строку не поважними.

07 квітня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява-доповнення від ОСОБА_4 , відповідно до якої просили долучити до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_4 вих . №18-04/03 від 07.04.2025 року, щодо проведення експертизи та копії договору №707/25 від 07.04.2025 року про проведення почеркознавчого дослідження, а також заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку по справі задовольнити.

З огляду на досліджені заяви про продовження строку судова колегія зазначає, що з 11 березня 2025 року у адвоката Воронкова В.О. було встановлено десять днів на виправлення недоліків, при цьому з заявою про проведення експертного дослідження останній звернувся лише 07.04.2025 року, крім цього зі змісту заяви вих. №18-04/03 від 07.04.2025 року не вбачається про попередження експертів про кримінальну відповідальність, не зазначено перелік яких письмових документів надається на дослідження, крім того оригінали документів та матеріали справи не витребовувались з Одеського апеляційного суду, також ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 року такі причини визнано неповажними та надано строку для надання інших поважних причин, а до винесення ухвали Одеським апеляційним судом від 25.10.2024 року адвокатом Воронковим В.О. та ОСОБА_1 взагалі не зазначалось, про те, що ОСОБА_1 не ставила підпис в рекомендованому поштовому повідомленні про отримання судової повістки повідомлення, а тому судова колегія вважає залишити без задоволення заяву та доповнення до заяви надані адвокатом Воронковим В.О. і ОСОБА_1 від 21.03.2025 року та 07.04.2025 року.

Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність оскаржуваного рішення та на протязі встановленого строку вимогами ст. 354 ЦПК України строк не реалізувала своє право на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, хоча мала таку можливість.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Воронкова В.О. про продовження процесуального строку від 21.03.2025 року та заяву-доповнення до заяви про продовження процесуальних строків від 07.04.2025 року залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова