КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/2927/25
Провадження № 2/552/1703/25
У Х В А Л А

16.04.2025 року суддя Київського районного суду м. Полтави Кузіна Ж.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМ СЕРВІС ГРУП», Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМ СЕРВІС ГРУП», Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, а саме стягнути солідарно з ТОВ «ЛІМ СЕРВІС ГРУП» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів на користь ОСОБА_1

заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2019р. по 31.07.2023 р. в сумі 333 268, 53 грн.;

компенсацію в зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.08.2019 по 31.07.2023 р. в сумі 51 656, 62 грн.;

зобов`язати ДП « Полтавський комбінат хлібопродуктів» нарахувати та стягнути солідарно з ТОВ «ЛІМ СЕРВІС ГРУП» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2023 р. по 22.01.2025р.;

компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.08.2023 р. по 22.01.2025 р., розраховану на момент фактичної виплати заробітної плати за період з 01.08.2023 р. по 22.01.2025 р.;

вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку;

середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум при звільненні по день фактичного розрахунку.вул

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Позивачем не викладений зміст позовних вимог.

Позивач звертається з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМ СЕРВІС ГРУП», Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що ДП «ПОЛТАВСЬКИЙ Комбінат хлібопродуктів » з 05.07.2024 р. перебуває у стані припинення відповідно до рішення власників щодо його припинення в результаті реорганізації шляхом приєднання до ТОВ «ЛІМ СЕРВІС ГРУП».

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Таким чином, позивачу слід уточнити позовні вимоги щодо складу відповідачів з урахуванням тих обставин на які він безпосередньо зазначає у своїй позовній заяві .

Позовні вимоги повинні бути чітко сформульовані.

Зазначення позивачем у позовних вимогах проведення відповідних розрахункових дій на момент фактичної виплати заробітної плати , стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних сум при звільненні по день фактичного розрахунку не є конкретизованими.

Відсутні суми, які на думку позивача підлягають стягненню з відповідача як заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2023 по 22.01.2025 р., компенсації втрати частини доходів за період з 01.08.2023 по 22.01.2025 р., розмір вихідної допомоги, розмір середнього заробітку за весь час затримки належних сум при звільненні, з посиланням на відповідні докази.

Зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

При зверненні до суду позивач зазначає , що він звільнений від сплати судового збору посилаючись на п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не визначає інших пільг у трудовому спорі щодо вимог про стягнення середнього заробітку, вихідної допомоги.

Так, у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці».

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

За наведених обставин середній заробіток за час затримки розрахунку, вихідна допомога не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зробила висновок, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII «Оплата праці» є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування зазначених норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, враховуючи викладене, від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені позивачі виключно стосовно вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, за подання позову із іншими ніж ті, що зазначені позовними вимогами, позивач повинен здійснити сплату судового збору.

Виходячи з наведеного, за подання вищевказаних позовних вимог позивачу необхідно сплати окремо судовий збір за кожну позовну вимогу майнового характеру виходячи з суми заявлених позовних вимог.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМ СЕРВІС ГРУП», Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом шести днів з дня отримання даної ухвали.

У випадку, якщо зазначені недоліки не будуть усунуті в зазначений термін, заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Ж.В.Кузіна