Справа № 462/1316/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі судді Палюх Н.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» про стягнення боргу по авансовим звітам за придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб підприємства,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму боргу по авансовим звітам за придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб підприємства в розмірі 4750 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що він з 01 червня 2021 року працював на посаді директора ТОВ «Ярмарок» та наказом № 34 від 20 листопада 2024 року був звільнений з роботи на підставі ч.1 ст.99 ЦК УКраїни, п.5 ч.3 ст.41 КЗпП України. Протягом вересня 2024 року ним, як директором товариства, в інтересах товариства були закуплені товарно-матеріальні цінності на загальну суму 12415 гривень. Відповідні підтверджуючі документи та звіти ним було передано в бухгалтерію товариства. В жовтні 2024 року товариством були повернуті йому кошти в розмірі 7665 гривень. Неповернутими залишилися кошти в сумі 4750 гривень. 05 грудня 2024 року ним на ім`я товариства була подана заява з вимогою повернути невиплачені кошти, жодної відповіді на яку він не отримував. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

26 лютого 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

26 березня 2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволені позову відмовити, зазначивши, що вимоги позивача про стягнення 4750,00 грн боргу по авансовим звітам за придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб підприємства не підтверджені жодними допустимими та належними доказами. Так, на підтвердження своїх вимог позивач подає заяву про виплату коштів, що скерована ТзОВ «Ярмарок» після звільнення, та аркуш із датами та сумами, який позивач називає «звіт про витрачені кошти за вересень 2024 року».Однак, позивач тривалий строк займав посаду директора товариства і не може не знати, що ТзОВ «Ярмарок» є юридичною особою, має відкритий рахунок в установах банку, а тому закупівлю товарів здійснює по безготівковому розрахунку.Закупівля товарів за готівкові кошти здійснюється у виняткових випадках. При цьому відшкодування коштів здійснюється з дотриманням вимог законодавства про бухгалтерський облік та податкового законодавства. Отже, у разі придбання працівником товарів для потреб підприємства, використання коштів (у тому числі власних) подається у визначені законодавством строки до бухгалтерської служби звіт за формою, затвердженою наказом Мінфіну від 28.09.2015 №841 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання», а також підтвердні документи, що засвідчують суму таких витрат. Всупереч наведеному, позивачем не надано ані звіту про використання коштів, ані товарних чеків, які би підтверджували суми витрачених коштів. Такі документи ТзОВ «Ярмарок» Янишевським Л.З. не подавалися. Щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , яка подана ТзОВ «Ярмарок» 05.12.2024, повідомляє, що з метою перевірки інформації, що зазначена в заяві, директором ТзОВ «Ярмарок» 05.12.2024 видано наказ №37 «Про проведення внутрішнього аудиту», яким доручено бухгалтеру товариства надати директору усі бухгалтерські документи для проведення внутрішнього аудиту в частині авансових звітів за 2024 рік. За наслідками аудиту встановлено заборгованість ТзОВ «Ярмарок» перед ОСОБА_1 у розмірі 8,00 грн, про що останнього було повідомлено та запропоновано надати реквізити рахунку для отримання коштів. За наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.

08 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що звіти і відповідні чеки були здані ним головному бухгалтеру товариства. Серед сум підзвітних коштів будуть наявні витрачені ним суми у розмірі 45 грн від 09.09.2024, 728 грн від 23.09.2024 та 50 грн від 24.09.2024, які витрачені шляхом переказу з належної йому банківської карти на витрати, що пов"язані з діяльністю товариства. Просить позов задовольнити.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що з 01 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді директора ТОВ «Ярмарок», що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Наказом в.о. директора ТОВ «Ярмарок» М.Дунаєвської від 20 листопада 2024 року №34 ОСОБА_1 звільнено з посади директора ТОВ «Ярмарок» згідно з частиною 3 статті 99 ЦК України та пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу по авансовим звітам за придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб підприємства в розмірі 4750 гривень.

На підтвердження суми боргу ОСОБА_1 надав копію аркуша із записами: дата, сума в гривнях та підпис за вересень 2024 року на загальну суму 12415 грн. При цьому у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що ТОВ «Ярмарок» повернуло йому кошти в сумі 7665 гривень.

05.12.2024 ОСОБА_1 подав ТОВ «Ярмарок» заяву, в якій зазначив, що у період вересень-жовтень ним було закуплено товари для ТОВ «Ярмарок» на суму 11140 гривень. У жовтні йому було повернути 6000 гривень. Залишок боргу при розрахунку не був врахований, а тому просить повернути кошти в розмірі 5140 гривень, яка була ним потрачена для ТОВ «Ярмарок».

Листом від 25.02.2025 ТОВ «Ярмарок» повідомило ОСОБА_1 , що за результатами його заяви від 05.12.2024 на ТОВ «Ярмарок» проведено перевірку та встановлено факти придбання та використання матеріальних цінностей в період вересень-жовтень 2024 року. Згідно первинних документів, закупівлю здійснювали працівники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно авансових звітів, заборгованість перед ОСОБА_2 відсутня, перед ОСОБА_1 становить 8 гривень. Додатково проінформовано, що адміністрацією товариства проводиться аудит діяльності товариства за 2024 рік, за результатами якого, у разі виявлення заборгованості перед ним або відсутності ТМЦ чи відсутності звітів за видані йому кошти, його буде проінформовано додатково.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що ТзОВ «Ярмарок» є юридичною особою, має відкритий рахунок в установах банку, а тому закупівлю товарів здійснює по безготівковому розрахунку. Закупівля товарів за готівкові кошти здійснюється у виняткових випадках, при цьому відшкодування коштів здійснюється з дотриманням вимог законодавства про бухгалтерський облік та податкового законодавства. у разі придбання працівником товарів для потреб підприємства, використання коштів (у тому числі власних) подається у визначені законодавством строки до бухгалтерської служби Звіт за формою, затвердженою наказом Мінфіну від 28.09.2015 №841 «Про затвердження форми Звіту про використання коїптів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання», а також підтвердні документи, що засвідчують суму таких витрат. Однак, позивачем не надано ані звіту про використання коштів, ані товарних чеків, які би підтверджували суми витрачених коштів. Такі документи ТзОВ «Ярмарок» Янишевським Л.З. не подавалися.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодного належного та допустимого доказу, який б підтверджував, що ОСОБА_1 за час роботи на посаді директора ТОВ «Ярмарок» у вересні 2024 купував за власні кошти товари для ТОВ «Ярмарок» на суму 5140 гривень, суду не надано.

Оцінюючи копію аркуша із записами: дата, сума в гривнях та підпис за вересень 2024 року на загальну суму 12415 грн, суд приходить до висновку, що вказаний лист не є належним та достовірним доказом у справі, оскільки відсутні будь-які докази, які б свідчили, що саме директор ТОВ «Ярмарок» Янишевський Л.З. протягом вересня купував за власні кошти товари для ТОВ «Ярмарок».

Щодо копій квитанцій на суми у розмірі 45 грн від 09.09.2024, 728 грн від 23.09.2024 та 50 грн від 24.09.2024, долучених позивачем на підтверження придбання ним товарів та послуг в інтересах товариства, то суд оцінює такі критично та зазначає, що відповідачем повернуто позивачу 7665 гривень, що останнім не заперечується.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення боргу по авансовим звітам за придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб підприємства до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» про стягнення боргу по авансовим звітам за придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб підприємства відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» (79052, м. Львів, вул.Широка,65А; ).

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена 16.04.2025.

Суддя: Палюх Н.М.