Справа № 524/2696/25
Провадження № 2-о/188/69/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Місюра К.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту володіння на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1 цілою частки квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт володіння на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1 цілою частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 3 кв.м., житлова площа 38, 6 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.02.2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2022р.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відомості про право власності на її майно до реєстру прав власності не внесено, оскільки воно зареєстроване до 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Виходячи з наведених норм закону не підлягають розгляду в судовому порядку заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

У поданій заяві не зазначено, що прізвище, ім`я, по батькові, дата і час народження заявниці у правовстановлюючих документах не відповідає відомостям, зазначеним у її паспорті, тому норми п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у даному випадку не підлягають застосуванню.

Як на підставу своїх вимог заявниця посилається саме на відмову в проведенні державної реєстрації права власності на її частку в квартирі в зв`язку з відсутністю письмових документів на підтвердження права власності на майно, оскільки у зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням військ держави-агресора на територію України м. Лисичанськ Луганської області на даний час є окупованою територією і доступу до архівів Лисичанського бюро технічної інвентаризації наразі немає.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, у зв`язку з відмовою в проведенні державної реєстрації права власності на її частку в квартирі, заявниця має право звернутися з позовом про визнання права власності, а не з заявою про встановлення факту володіння на праві власності часткою квартири.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження по справі за її заявою про встановлення факту володіння на праві власності часткою квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 17, 44, 175,177,186, 260,315,353,354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння на праві власності часткою квартири.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя К. В. Місюра