УХВАЛА

15 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 201/5320/24

провадження № 61-4295ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в справі за позовомОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіпро відшкодування шкоди, завданоїнезаконним рішенням і діями органівдосудового слідства,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП в Дніпропетровській області), у якому просив суд стягнути з Державного бюджету Україничерез Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахункуДержавного бюджету України на його користь компенсацію моральної шкоди в сумі 600 000, 00 грн та компенсацію матеріальної шкоди в сумі 137 500, 00 грн (понесені витрати на надання юридичної допомоги в межах кримінального провадження).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 330 580, 65 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 137 000, 00 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

02 квітня 2025 року ГУ НП в Дніпропетровській області засобами поштового зв'язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 737 500, 00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

У касаційній скарзі заявник посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення. При цьому зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені представником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання ГУ НП в Дніпропетровській області на застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому таке посилання саме по собі не вказує на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, значний суспільний інтерес справи чи її виняткове значення для заявника.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в справі за позовомОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіпро відшкодування шкоди, завданоїнезаконним рішенням і діями органівдосудового слідства, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко