ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

14 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участю секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суджу в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» Негрич С.Ю. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 29 705,59 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.10.2023 р. між ОСОБА_2 (надалі - Страхувальник) та ПАТ НАСК «ОРАНТА» (надалі - Позивач) укладений Договір ЕАП 0537446 добровільного комплексного страхування транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу «Сітроен С5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненому адміністративному правопорушенні та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
До HACK «ОРАНТА» звернувся страхувальник з Заявою щодо виплати страхової відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору ЕАП 0537446.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 27.10.2023 року між ОСОБА_2 та ПАТ НАСК «ОРАНТА» укладений Договір ЕАП 0537446 добровільного комплексного страхування транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу «Сітроен С5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9).
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідного до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
У відповідності до ч.1 ст. 16 Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненому адміністративному правопорушенні та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.10).
Статтею 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
До HACK «ОРАНТА» звернувся страхувальник ОСОБА_2 із Заявою щодо виплати страхової відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору ЕАП 0537446 (а.с.6).
Згідно із ст. 108 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України і страховика (в даному випадку - HACK «ОРАНТА»), який виплатив страхове відшкодування договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійні забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальник страхування відповідальності).
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосував судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерел підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також, статтею 38 Закону 961-IV, а для суброгацїі відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строків позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України).
При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювана.
Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної завдані збитки.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених доказів.
Суд також зазначає, що представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 79 ЦПК України, які б підтверджували завищення суми ремонтно-відновлювальних робіт.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Оцінюючи аргументи, викладені заявах по суті справи, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 6, 16 ЗУ «Про страхування», ст. 993ЦК України,ст.ст.4,10,12, 77,78,81, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» суму судового збору в розмірі 3 028,00 ( три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська