ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3164/25 Справа № 201/8900/22 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна про стягнення відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року ТДВ Експрес Страхування звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ПрАТ СК ПЗУ Україна про стягнення відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог ТДВ Експрес Страхування посилилося на те, що 09 вересня 2020 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по бульвару Тараса Шевченка 4 в м. Києві, в порушення вимог п.2.3.б, п.13.1 ПДР допустив зіткнення з автомобілем марки KIA SPORTAGE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вину ОСОБА_1 встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у справі №761/30753/20. Транспортний засіб KIA SPORTAGE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застраховано ТДВ Експрес Страхування на підставі договору добровільного страхування №202.18.2424694 від 25 вересня 2018 року. На виконання зобов`язань перед власником транспортного засобу, за договором страхування, позивач здійснив виплату в сумі 45 165 грн. 69 коп., що підтверджується платіжним дорученням №ЦО05029 від 18 вересня 2020 року та страховим актом №3.20.2828-1. Позивач звернувся із заявою до ПрАТ СК ПЗУ Україна про проведення виплат страхового відшкодування у розмірі 45165 грн. 69 коп. Однак відповідно до листа відповіді та платіжного доручення №00052256 ПрАТ СК ПЗУ Україна сплатило лише частину суми, а саме 19 598 грн. 94 коп. позивач вказує, що має недоплачене страхове відшкодування. На підставі викладеного ТДВ Експрес Страхування просили суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь відшкодування у розмірі 15114 грн. 06 коп., з ПрАТ СК ПЗУ Україна відшкодування у розмірі 10 452 грн. 69 коп., та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2023 року цивільну справу за позовом ТДВ Експрес Страхування до ОСОБА_1 , ПрАТ СК ПЗУ Україна про стягнення відшкодування передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.48, 49).

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2024 року частково задоволено позовні вимоги ТДВ Експрес Страхування. Стягнуто із ПрАТ СК ПЗУ Україна (, 04112 м. Київ, вул. Дегтярівська, 62) на користь ТДВ Експрес Страхування () відшкодування у розмірі 25 566 грн. 75 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ СК ПЗУ Україна просить рішення суду від 01 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ Експрес Страхування відшкодування у розмірі 15 114 грн. 06 коп., з ПрАТ СК ПЗУ Україна відшкодування у розмірі 10 452 грн. 69 коп., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТДВ Експрес Страхування, суд першої інстанції посилався на те, що сума недоплаченого страхового відшкодування підлягає стягненню з ПрАТ СК ПЗУ Україна, оскільки така сума покривається встановленим лімітом у договорі про добровільне страхування та безпідставно не була сплачена в повному обсязі, а вимоги до іншого відповідача задоволенню не підлягають.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником страховик.

Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

З постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у справі №761/30753/20 вбачається, 09 вересня 2020 року приблизно о 09 год. 43 хв., в м.Києві по бульвару Тараса Шевченка 4, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Рено державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого останній скоїв зіткнення з автомобілем марки KIA SPORTAGE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.2.3.б, п.13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП траспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.136).

Вказаною постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у справі №761/30753/20 встановлено, дії водія ОСОБА_1 свідчать про недотримання останнім п.2.3.б, п.13.1 ПДР України, що призвело до наслідків вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.136).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у справі №761/30753/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито (а.с.136).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб KIA SPORTAGE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застраховано ТДВ Експрес Страхування на підставі договору добровільного страхування №202.18.2424694 від 25 вересня 2018 року, страхувальник ОСОБА_2 (а.с.8-20).

18 вересня 2020 року ТДВ Експрес Страхування на виконання зобов`язань перед власником транспортного засобу KIA SPORTAGE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за договором страхування 202.18.2424694 від 25 вересня 2018 року, здійснило виплату в сумі 45 165 грн. 69 коп., що підтверджується платіжним дорученням №ЦО05029 від 18 вересня 2020 року та страховим актом №3.20.2828-1 (а.с.32, 33).

Автомобіль винуватця ДТП Mazda 3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було забезпечене полісом страхування №146573318 у ПрАТ СК ПЗУ Україна, ліміт за шкоду майну 130 000 грн., франшиза 2 600 грн. (а.с.34).

17 березня 2021 року ТДВ Експрес Страхування звернулося із заявою до ПрАТ СК ПЗУ Україна про проведення виплат страхового відшкодування у розмірі 45165 грн. 69 коп. (а.с.35).

Відповідно до листа відповіді та платіжного доручення №00052256 ПрАТ СК ПЗУ Україна сплатило лише частину суми недоплачене страхове відшкодування 19 598 грн. 94 коп. (а.с.42, 43).

Звернувшись до суду із цим позовом, ТДВ Експрес Страхування просили суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь недоплачене страхове відшкодування: у розмірі 15114 грн. 06 коп., з ПрАТ СК ПЗУ Україна відшкодування у розмірі 10 452 грн. 69 коп.

Слід зазначити, згідно полісу ЕР №146573318, яким забезпечений транспортний засіб Mazda 3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт за шкоду майну становить 130 000 грн. (а.с.34).

Таким чином суму, що була відшкодована потерпілому у розмірі 45 165 грн. 69 коп. покриває ліміт встановлений згідно полісу ЕР №146573318 у розмірі 130 000 грн., тому недоплачене відшкодування слід стягувати з ПрАТ СК ПЗУ Україна

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

У статті 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність та диспозитивність.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги до ПрАТ СК ПЗУ Україна про стягнення саме з ПрАТ СК ПЗУ Україна відшкодування у розмірі 10 452 грн. 69 коп., тому вказану суму слід стягнути з ПрАТ СК ПЗУ Україна на користь ТДВ Експрес Страхування, відповідно до ст.13 ЦПК України - в межах заявлених позовних вимог.

У відповідача ОСОБА_1 не виникло зобов`язання про сплату недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 15114 грн. 06 коп., оскільки вказану суму покриває ліміт встановлений згідно полісу ЕР №146573318 у розмірі 130 000 грн.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТДВ Експрес Страхування до ПрАТ СК ПЗУ Україна, відмовивши у задоволенні позовних вимог ТДВ Експрес Страхування до ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна про стягнення відшкодування скасувати.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна про стягнення відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна () на користь Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування () відшкодування у розмірі 10 452 грн. 69 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна () на користь Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування () судовий збір у розмірі 2481 грн.

У задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова