Справа № 524/2797/25
Провадження №2-о/524/160/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці (адвоката) Єрмоленко І.В..

розглянувши цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,

УСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. У обґрунтування якої зазначає, що з 07.08.2010 перебувала у зареєстрованому шлюбу із ОСОБА_2 , від якого має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2019 року шлюбно - сімейні відносини з чоловіком припинені, останній виїхав на проживання до Російської Федерації.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер на території Російської Федерації (Краснодарський край, Єйський район, м. Єйськ), про що 22.09.2020 видане свідоцтво про смерть. 22.09.2020 відділом запису актів громадянського стану Єйського району Краснодарського краю видана довідка про смерть № С-02328. Померлий був громадянином Російської Федерації.

Пізніше заявниці стало відомо, що ОСОБА_2 кремований у Ростовському крематорії (реєстраційний номер кремації № 8795) та перевезений для поховання на територію України (село Бригадирівка Козельщинського району Полтавської області), де похований 25.09.2020.

З довідки Оленівського старостинського округу виконавчого комітету Козельщинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.03.2025 № 35 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , похований у селі Бригадирівка Кременчуцького району Полтавської області.

При зверненні до органу державної реєстрації актів цивільного стану в лютому 2025 року заявниці надане усне роз`яснення про можливість отримання свідоцтва про смерть чоловіка на підставі рішення суду про встановлення факту його смерті.

05.03.2025 заявниця звернулася із відповідною заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області про видачу свідоцтва про смерть громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 .

Встановлення факту його смерті необхідно для заявниці з метою отримання свідоцтва про смерть чоловіка та в подальшому вирішення питання оформлення соціальної допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей.

26.03.2025 до суду заявницею надане клопотання про долучення до матеріалів справи відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області.

У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву з підстав, викладених у ній. Просили її задовольнити. ОСОБА_1 зазначила, що про смерть чоловіка для неї повідомив по телефону його брат та відправив фотозображення свідоцтва про його смерть на застосунок для дзвінків і обміну повідомленнями на телефон заявниці.

Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При розгляді справи просили врахувати Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, зупинену у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону України від 01.12.2022, постанову Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 із зазначенням такого.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що заявниця є її дочкою. З 2019 року остання перестала спілкуватися зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . У 2020 році свідок дізналась про смерть ОСОБА_2 від дочки ОСОБА_1 . У подальшому у 2021 році дочка дізналась про його поховання на території с. Бригадирівка Козельщинського району Полтавської області. Навесні 2022 року дочка їздила у с. Бригадирівка, щоб пересвідчитись чи дійсно похований її чоловік.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що являється двоюрідною сестрою заявниці. Про смерть її чоловіка дізналась від заявниці.

Заслухавши заявницю та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства України.

Як установлено в судовому засіданні, заявниця є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 07.08.2010 Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер на території Російської Федерації у м. Єйськ Єйського району Краснодарського краю.

Факт смерті ОСОБА_2 стверджується копіями:

свідоцтва про смерть, виданого 22.09.2020 відділом запису актів громадянського стану Єйського району Краснодарського краю видана серії НОМЕР_2 ,

довідки про смерть № С-02328, виданою відділом запису актів громадянського стану Єйського району Краснодарського краю

З матеріалів справи слідує, що померлий був громадянином Російської Федерації.

ОСОБА_2 кремований у Ростовському крематорії за реєстраційним номером кремації № 8795, що стверджується відповідною відміткою на звороті свідоцтва про смерть та похований 25.09.2020 на території України (село Бригадирівка Козельщинського району Полтавської області).

Факт поховання ОСОБА_2 стверджується, крім пояснення заявниці, довідкою Оленівського старостинського округу виконавчого комітету Козельщинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.03.2025 № 35.

Листом від 11.08.2025 за вих № 215/30.1-35 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено заявницю, що згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, зупиненої у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону України від 01.12.2022, постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснені поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

02.04.2025 аналогічні пояснення надані суду за вих № 268/30.1-27 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, юрисдикція яких поширюється на будь-який юридичний спір.

Ст. 1 ЦПК України визначено, що зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Ст. 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України).

Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У справі, що є предметом розгляду, судом встановлено, що заявницею є громадянка України, яка проживає на території України та просить встановити факт смерті громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер на території Російської Федерації у м. Єйськ Єйського району Краснодарського краю.

Факт смерті громадянина іноземної держави підтверджений відповідними копіями документів, виданими уповноваженими на те органами іноземної держави, що долучені заявницею до матеріалів справи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що законодавством України не передбачена можливість встановлення судом факту смерті громадянина іноземної держави на території іноземної держави, що підтверджене відповідними документами, виданими уповноваженими на те органами іноземної держави.

Видане уповноваженим органом Російської Федерації свідоцтво про смерть громадянина Російської Федерації, засвідчує у встановленому порядку за законодавством цієї держави факт його смерті.

Іноземною державою визначений порядок державної реєстрації актів цивільного стану, який не підлягає регулюванню законодавством України та вирішенню у судовому порядку за процесуальним законодавством України.

У цьому конкретному випадку померлий на території Російської Федерації громадянин Російської Федерації не перебував під юрисдикцією України, факт його смерті засвідчений у порядку, встановленому законодавством країни його громадянства.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», розглядаючи справи за участю іноземного елемента, судам слід з`ясовувати наявність чинного між державами договору та за його наявності - порядок регулювання спірних правовідносин, що виникли.

На підставі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп роз`яснено, що частину 1 ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод

Документи, складені за участю органів державної влади та місцевого самоврядування або такі, що від них виходять, може бути використано на території іншої держави лише після відповідного їх посвідчення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

На сьогодні найбільш поширеним способом оформлення документів для їх можливого використання за кордоном є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Документ із проставленим апостилем, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції.

Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10.01.2002 «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22.12.2003.

Таким чином, на момент видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючим був, зокрема, договір про правову допомогу між українською та російською стороною. Зазначене передбачало, що документи, складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої договірної сторони без будь-якого іншого засвідчення; документи, що на території однієї з договірних сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж і на території другої договірної сторони.

Дію цієї Конвенції зупинено у відносинах України з Російською Федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону України № 2783-IX від 01.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Підстави та правові наслідки визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою регулюються останнім з відомих особистих законів цієї особи (ст. 20 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

Аналогічно регламентовано зазначене питання пунктом 8 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, визначено, що документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

04.02.2023 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», відповідно до якої під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, суд приходить до висновку про застосування зазначених норм права до вказаних обставин.

Ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: (1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; (2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, серед основних засад (принципів) якого є верховенство права (ст.ст. 2, 10 ЦПК України).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

При цьому, з огляду на збройний конфлікт між Україною та Російською Федерацією, заявниця позбавлена фізичної можливості звернутися із відповідною заявою про видачу дубліката свідоцтва про смерть її чоловіка на території Російської Федерації та апостилювання цього документа відповідними органами Російської Федерації, що у свою чергу позбавляє права неповнолітніх дітей померлого, які є громадянами України, на отримання соціального захисту держави України в частині можливості оформлення соціальної допомоги на їх утримання

Зазначене не може тлумачитися проти заявниці та неповнолітніх дітей померлого, обмежуючи таким чином їх право на соціальний захист.

З наведених підстав, а також того, що права заявниці та неповнолітніх дітей померлого, громадян України, перебувають у стані невизначеності, ОСОБА_1 позбавлена прав, які з цим пов`язані, а, отже, потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту, тому суд приходить до висновку про задоволення зазначеної заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 315 316, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - м. Єйськ, Єйський район, Краснодарський край, Російська Федерація.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Мельник