Ухвала

16 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 208/10807/23

провадження № 61-4799ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (далі - КП ДОР «Аульський водовід») звернулося до суду з позовом, у якому, у урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з відповідачів на свою користь 8 913,48 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01 березня 2017 року до 01 жовтня 2019 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 , 13 507,76 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01 жовтня 2019 року до 01 лютого 2024 року за вказаною адресою.

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області рішенням від 02 квітня 2024 року позов задовольнив. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП ДОР «Аульський водовід» 8 913,48 грн заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01 березня 2017 року до 01 жовтня 2019 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 ; стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП ДОР «Аульський водовід» 13 507,76 грн заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01 жовтня 2019 року до 01 лютого 2024 року за вказаною адресою. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року - без змін.

10 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 22 421,24 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку заявники мотивували тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на сьогоднішній день у нашій державі введений воєнний стан, та високий рівень інфляції, внаслідок чого багато споживачів комунальних послуг не мають змоги сплачувати комунальні послуги, а саме чи підлягає стягненню за споживчі комунальні послуги заборгованість з осіб, які зареєстровані у нерухомому майні, якщо на праві приватної власності означена квартира не належить зареєстрованим особам. Також, чи підлягає застосуванню позовна давність відповідно пункту 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, якщо строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), якщо зазначені зміні вступили в силу з 01 березня 2020 року, а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ набув чинності 02 квітня 2020 року.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявниками не обґрунтовано.

Наведені заявниками обставини не дають підстав вважати, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки вони на обґрунтування своїх доводів не навели переконливих та обґрунтованих аргументів, які підтверджували б те, що касаційна скарга має бути розглянута Верховним Судом на підставі зазначеного підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Необхідність розгляду справи в касаційному суді заявники мотивували також тим, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідачів, оскільки питання стягнення заборгованості за комунальні послуги на сьогоднішній день набуло великою актуальності. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій стягують заборгованість за комунальні послуги з осіб, які не є власниками нерухомого майна, а є лише зареєстрованими особами, не дивлячись на усталену судову практику з означеного питання. Також суспільний інтерес має значення застосування позовної давності під час дії карантину та військового стану. Верховний Суд прийнявши до розгляду дану справу, зможе сформувати сучасну практику, яка відповість на болючі питання суспільства, які зараз є актуальними під час скрутної ситуації у нашій державі, яка пов`язана з воєнним станом в Україні. Відповідачам внаслідок ігнорування судами попередніх інстанцій усталеної судової практики у подібних правовідносинах, доведеться сплатити 25 000,00 грн, що є великою сумою для відповідачів. Більш того відповідачі звертаючись з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції понесли витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Стосовно посилання на виняткове значення для заявників цієї справи, то слід зазначити, що оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Отже, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявників з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявників про зупинення дії рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов