Справа № 308/8134/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за первісним позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання незаконними будівельних робіт по реконструкції квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради , треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні права власності

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання незаконними будівельних робіт по реконструкції квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні права власності.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Ужгородської міської ради №425 від 07.09.2021 року про реорганізацію виконавчих органів міської ради - Департамент міського господарства Ужгородської міської радиперейменовано на Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради.

Дана справа неодноразово призначалася до судового розгляду, однак, позивач та представник позивача за зустрічним позовом будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судові засідання не з`являлися.

Так, суд констатує, що судове засідання з розгляду вказаної справи було призначено на 09 год. 00 хв. 23.01.2025 року.

Однак в судове засідання позивач та представник позивача за зустрічним позовом не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать дані щодо вручення поштових відправлень № 792 та №792.

У зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та представника позивача за зустрічним позовом судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 04.03.2025 року, про що позивач та представник позивача за зустрічним позовом були належним чином повідомлені, про що свідчать дані щодо вручення поштових відправлень № 145 та № 097.

Проте, в судове засідання призначене на 04.03.2025 року на 10 год. 00 хв. позивач та представник позивача за зустрічним позовом не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та представника позивача за зустрічним позовом судове засідання було відкладено на 10 год. 30 хв. 10.04.2025 року, про що позивач та представник позивача за зустрічним позовом були належним чином повідомлені, про що свідчать дані щодо вручення поштового відправлення № 387 та № 670.

Однак, в судове засідання призначене на 10.04.2025 року на 10 год. 30 хв. позивач та представник позивача за зустрічним позовом повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи наявне клопотання представника Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні просив залишити зустрічний позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача та представника позивача за зустрічним позовом.

Заслухавши пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом вказаних вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання, повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль, ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інших умов, у тому числі й існування поважних причин неявки, процесуальний закон не передбачає, а тому право суду залишити позов без розгляду від цієї обставини не залежить.

Таким чином, саме факт неявки позивача в судове засідання вдруге, тобто повторно, за наявності вищевикладених умов у їх сукупності є підставою для залишення позову без розгляду.

Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України установлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку учасників справи, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов"язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов`язки учасників справи, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі. Проте, суд вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Зазначене узгоджується із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У той же час, неодноразові неявки позивача за зустрічним позовом та її представника , які є безумовним проявленням неповаги до суду, позбавляють суд можливості своєчасно розглянути справу, що призводить до порушення прав учасників процесу та норм процесуального законодавства.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання, що знайшло своє відображення в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012 р., що був надісланий на адресу голів Апеляційного суду АРК, апеляційних судів областей, м. Києва і Севастополя.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі (№6-24063 ск 15), згідно якої, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, застосувавши норми ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (попередня редакція ЦПК України), дійшов висновку про те, що позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату судового засідання, повторно не з`явилась до суду. При цьому ВССУ вказав на те, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивачка, при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Зазначена норма дисциплінує заявника, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо заявник не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, суд уважає за необхідне зустрічну позовну заяву залишити без розгляду, роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позовну заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Слід також зазначити, що від позивача чи представника позивача за зустрічним позовом заяв про розгляд справи у їх відсутності не надходило.

За наведених вище обставин суд уважає, що наявні підстави для залишення зустрічного позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 223, 257, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні права власності залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук