Єдиний унікальний номер справи 183/4986/24
Провадження № 2/183/893/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання - Федорової Є. П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Федорчук Є. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Самарівської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилалась на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У відповідача є донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини, яка зазначена в свідоцтві про народження - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона виховує дитину відповідача майже з однорічного віку. Спільне життя із відповідачем не склалося, вони фактично не перебувають у шлюбних відносинах, оскільки відповідач веде антисоціальний спосіб життя. ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє та ніколи не проявляв заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у школі, станом здоров?я, її навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема не забезпечує та ніколи не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному їй для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Тобто, відповідач, покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Усі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. ОСОБА_3 знаходиться на повному її утриманні. На теперішній час відповідач відбуває покарання у державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94) в Дніпропетровській області».

У зв`язку з чим позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити опіки над малолітньою та призначити ОСОБА_1 її опікуном.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою суду було встановлено відповідачеві та третій особі строки для подання відзиву на позовну заяву, а також письмових пояснень щодо позовної заяви.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутності відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - повернуто заявникові без розгляду.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року повідомлено Виконавчий комітет Новомосковської міської ради (як Орган опіки та піклування) про необхідність виконання обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 19 СК України, щодо надання Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області висновку про доцільність або недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у термін до 28 січня 2025 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному у пред`явленій позовній заяві.

Представник позивача адвокат Федорчук Є. А. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, вважає, що наявні підставі для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Самарівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, надавши при цьому висновок органу опіки і піклування про не доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини.

Малолітня дитина ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що батько перебуває у місцях позбавлення волі, зазначила, що з ним вона не спілкується, оскільки не має такого бажання. Позитивних спогадів із батьком не має, ОСОБА_1 називає мамою.

Суд, вислухавши думку та пояснення позивача, його представника, заслухавши пояснення малолітньої дитини, дослідивши наявні письмові докази, приходить до такого висновку.

26 вересня 2024 року набула чинності постанова Верховної Ради України № 3984-IX від 19.09.2024 про перейменування окремих населених пунктів та районів, зокрема було змінено назви Новомосковського району на Самарівський район; місто Новомосковськ Новомосковського району на місто Самар.

Судом установлено, що з 19 серпня 2010 року позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому з відповідачем ОСОБА_2 шлюбі, що підтверджується наданою належним чином засвіченою представником позивача копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій представником позивача копії.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 28 років, про що 19 травня 2021 року складено відповідний актовий запис про смерть № 590 та 20 травня 2021 року повторно видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

З довідки № 94/5-1718 від 10 квітня 2024 року убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відбуває міру кримінального покарання у державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94) в Дніпропетровській області за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року, покарання у вигляді позбавлення волі 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, початок строку з 15 листопада 2021 року, кінець строку 15 травня 2030 року.

Згідно з актом від 22 квітня 2024 року, складеним головою квартального комітету № 31 Єрьоміною Л. Т., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка виховує її з року народження і по цей час, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом установлено, що ОСОБА_2 довіреністю від 05 серпня 2021 року, посвідченою приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулішем Ю. О., зареєстрованою в реєстрі за № 505, уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси як батька його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дитячих садочках, навчальних закладах, оздоровчих та профілактичних закладах, у яких вона буде виховуватися навчатися та оздоровлюватися, в будь-яких установах, управліннях та організаціях з питань влаштування його доньки до дитячого садка та до школи, в будь-яких установах, управліннях та організаціях з питань оформлення та отримання будь-яких пенсій та інших виплат, які надаються йому державою, у зв?язку з втратою годувальника, в будь-яких банківських установах з питань отримання цих виплат, в будь-яких лікувальних закладах та поліклініках з питань охорони здоров?я та лікування дитини, що підтверджується наданою у належним чином засвідченій представником позивача копії довіреності.

Відповідно до довідок № 40, 41 від 09 квітня 2024 року, виданих директором Гімназії № 13 міста Новомосковська Петровською О., ОСОБА_3 навчається у 1 класі Гімназії № 13 міста Новомосковська, батько не приймає участі у навчанні та вихованні дитини.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 818/0/6-24 від 17 жовтня 2024 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 945/0/6-24 від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено опікуном над дитиною, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено місце проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 разом з опікуном. Закріплено за дитиною, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та призначено ОСОБА_1 відповідальною за збереження цього права.

З Висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається, що:

«Відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду від 29.05.2023, ОСОБА_2 відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Термін покарання спливає 15.05.2030. На теперішній час малолітня донька відповідача - ОСОБА_3 проживає з позивачем ОСОБА_1 , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та уповноважена ним представляти інтереси його та дитини нотаріальною довіреністю від 05.08.2021, виданою терміном на десять років.

З метою соціального захисту дитини, яка залишилася без батьківського піклування, на підставі п. п. 22, 24 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, відповідно до рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 17.10.2024 № 818/0/6-24 «Про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», малолітній дитині надано правовий статус.

03.12.2024 ОСОБА_3 влаштовано під опіку позивача ОСОБА_1 (рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 03.12.2024 N? 945/0/6-24 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Проект даного висновку розглянутий на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Члени комісії дійшли до спільної думки про те, що на час перебування ОСОБА_2 у місцях позбавлення волі, постановка питання про позбавлення батьківських прав є передчасною, так позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, що не виконують своїх батьківських обов?язків, який повинно застосовувати у випадках свідомого та умисного ухилення батьком від виконання своїх батьківських обов?язків, та з урахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дитини.

На сьогодні органом опіки та піклування вжиті необхідні заходи для забезпечення найкращих інтересів дитини. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи відсутність вагомих підстав, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас, ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Згідно з роз`ясненнями пункту 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008), зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 року у справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Відтак, оцінюючи надані позивачем докази, які досліджені в судовому засіданні, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу і за час розгляду справи в суді своєї поведінки не змінив, продовжує ухилятись від цього обов`язку, не бажає брати участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, що убачається з його заяви, суд вважає, що в інтересах дитини, необхідно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про встановлення опіки над малолітньою та призначення позивача її опікуном суд зазначає таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України).

Судом установлено, що в період розгляду цієї цивільної справи, рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 945/0/6-24 від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено опікуном над дитиною, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено місце проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 разом з опікуном.

Із зазначеного установлено, що вимогу позивача задоволено у позасудовому порядку, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення цією вимоги, та приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Самарівської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично перебуває в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94) за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Шахтарське, вул. Миру, 7-А

- третя особа: Виконавчий комітет Самарівської міської ради, місцезнаходження юридичної особи за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14.

Рішення суду складено і підписано 25 березня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна