Дата документу 31.03.2025
Справа № 487/4607/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК»

третя особа: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про припинення поруки та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

учасники справи:

представник позивача адвокат Сорочан В.В.,

представник відповідача адвокат Черкасова О.О.,

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник ОСОБА_1 24.05.2024 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» (третя особа: ОСОБА_2 ) про припинення поруки та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, згідно якого просить суд:

- зупинити виконання виконавчого листа №2/487/1633/15 від 13.01.2016 виданого відносно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

- припинити поруку ОСОБА_1 за договором поруки №252г№ від 17.04.2008, укладеного між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», надану у забезпечення договору кредиту №187/RN від 17.04.2008, укладену між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк»;

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/487/1633/15, виданий 13.01.2016 Заводським районним судом міста Миколаєва відносно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 17.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2 укладено договір споживчого кредиту №187/RN у сумі 62 400 доларів США під 11,9 % річних на строк до 16.04.2018.

У забезпечення вказаного кредитного зобов`язання між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №252г№ від 17.04.2008, за яким остання зобов`язалась відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.1.2 Договору).

У той же день 17.04.2008 позичальник та поручитель передали кредитору в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , належну останнім на праві спільної часткової власності по частки кожному, про що складено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Савченко І.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1020 від 17.04.2008.

12.11.2010 банк змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» не змінюючи реєстраційного коду підприємства.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31 624 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1159,62 доларів США, пені за неповернення основного боргу у розмірі 38921,75 грн., пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3 893,20 грн., штрафу у розмірі 7506,99 грн.

13.01.2016 Заводським районним судом міста Миколаєва видані два виконавчих листа №2/487/1633/15 на кожного з боржників про стягнення з боржників на користь кредитора вказаної заборгованості.

25.02.2016 Заводським відділом та 19.09.2016 Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №52270157 щодо боржника ОСОБА_1 з виконання вказаного виконавчого листа у сумі стягнення 1 261 051,31 грн.

24.06.2020 ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2020 відкрито провадження у справі №915/864/20 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 затверджено план реструктуризації боргів боржника поданий 11.11.2023 в редакції Додатку до заяви боржника від 03.11.2023.

У відповідності до затвердженого судом плану реструктуризації, розмір вимог кредитора, які підлягають погашенню склав 235 723,32 грн., строк погашення заборгованості 10 років, порядок погашення щомісячними платежами та процентами в розмірі 11,72 грн. на залишок заборгованості та з бази нарахування 360 днів на рік.

14.12.2023 ОСОБА_2 виконав план реструктуризації достроково в повному обсязі шляхом внесення до каси кредитора суми в розмірі 236 720,95 грн., з якої основний борг становить 235 723,32 грн., проценти у сумі 997,63 грн., нараховані за період з 01.12.2023 по 13.12.2023 включно.

15.12.2023 ОСОБА_2 подав до суду звіт про виконання плану реструктуризації боргів боржника із заявою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність та звільнення боржника від боргів у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів.

За результатами розгляду вказаного звіту Господарський суд Миколаївської області ухвалою від 26.01.2024 у справі №915/864/20 звільнив фізичну особу ОСОБА_2 від боргів, включаючи й борги за кредитним договором №187/RN від 17.04.2008.

Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, визнано погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

23.12.2023 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Заводського районного суду міста Миколаєва із заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів №2/487/1633/15 від 13.01.2016 виданих відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.04.2024 заяву боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів задоволено частково.

Виконавчий лист №2/487/1633/15 від 13.01.2016 виданий відносно боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц визнано таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами якої Миколаївський апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про припинення кредитного зобов`язання ОСОБА_2 , але ж дійшов висновку про необхідність обрання іншого способу захисту прав поручителя ОСОБА_1 , зокрема шляхом звернення до суду з позовом про припинення поруки.

Таким чином, представник позивача, посилаючись на ч.1 ст.559 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом, у зв`язку із закриттям провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_2 .

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 25.07.2024 надав до суду відзив на позов (а.с.46-54), просить суд відмовити у позові, посилаючись на те, що:

- чинним законодавством України визначено окремий порядок для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

- розгляд цього питання суперечить завданням і основним засадам цивільного судочинства;

- ОСОБА_1 вже зверталась до суду з тих самих підстав у порядку ст.432 ЦПК України;

- рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц не виконано;

- план реструктуризації боргів не впливає на вимоги кредитора до третіх осіб, якщо кредитор з такими вимогами проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів боржника;

- враховуючи, що банк скористався своїм правом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та отримав рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц, яке набрало законної сили та наразі не виконано, закриття провадження у справі №916/864/20 про неплатоспроможність позичальника за кредитним зобов`язанням ОСОБА_2 на підставі п.4 ч.1 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства та припинення з цим основного кредитного зобов`язання, не має наслідком припинення зобов`язання поручителя ОСОБА_1 за договором поруки, тощо.

Представник позивача 02.09.2024 надав до суду відповідь на відзив (а.с.59-60), просить суд відхилити аргументи, викладені у відзиві відповідача.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на пояснення, викладені у відзиві на позов.

Згідно ч.1 ст.244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.05.2024 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» (третя особа: ОСОБА_2 ) про припинення поруки та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд за підсудністю Іллічівському міському суду Одеської області (а.с.35).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 08.07.2024, справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.44).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 15.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.45-46).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.11.2024 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.82).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 17.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2 укладено договір споживчого кредиту №187/RN у сумі 62 400 доларів США під 11,9 % річних на строк до 16.04.2018 (а.с.9-11).

У забезпечення вказаного кредитного зобов`язання між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №252г№ від 17.04.2008, за яким остання зобов`язалась відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.1.2 Договору) (а.с.12).

12.11.2010 банк змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» не змінюючи реєстраційного коду підприємства.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31 624 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1159,62 доларів США, пені за неповернення основного боргу у розмірі 38921,75 грн., пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3 893,20 грн., штрафу у розмірі 7506,99 грн. (а.с.13-15).

25.02.2016 Заводським відділом та 19.09.2016 Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №52270157 щодо боржника ОСОБА_1 з виконання вказаного виконавчого листа у сумі стягнення 1 261 051,31 грн. (а.с.16-20).

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.04.2024 заяву боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів задоволено частково (а.с.19-25).

Виконавчий лист №2/487/1633/15 від 13.01.2016 виданий відносно боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц визнано таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено за необґрунтованістю.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В мотивуючій частині вказаної ухвали вказано, що:

«Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2020 відкрито провадження у справі №915/864/20 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 визнано вимоги Публічного акціонерного товариства МТБ БАНК до боржника у розмірі 822823,66 грн., що складаються з: вимог, забезпечених іпотекою майна фізичної особи боржника в сумі 406700,00 грн.; конкурсних вимог в сумі 416123,66 грн. (судовий збір за рішенням суду в сумі 1827,00 грн. та вимоги, не забезпечені заставою в сумі 414296,66 грн.); решту кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до боржника відхилено; зобов`язано керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Крикуна В.Б. включити вимоги кредитора до боржника в сумі 822823,66 грн. до реєстру вимог кредиторів боржника, а також провести збори кредиторів.

15.03.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд (з урахуванням ухвали від 19.03.2021 про виправлення описки) постановив: про часткове задоволення апеляційної скарги кредитора, про зміну пункту першого резолютивної частини рішення суду першої інстанції з визнанням вимог кредитора до боржника в сумі 824 017 грн. 66 коп., що складаються з вимог, забезпечених заставою майна Боржника, в сумі 406 700 грн. 00 коп., з конкурсних вимог, не забезпечених заставою майна боржника, в сумі 417 317 грн. 66 коп. та із судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в сумі 3 938 грн. 98 коп.; про залишення без змін ухвали суду першої інстанції в її іншій частині.

Постановою Верховного Суду від 31.08.2021 залишено без задоволення касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 та ухвалу Господарського Миколаївського області від 18.11.2020 у справі №915/864/20 залишено без змін.

За змістом ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП «ВІТАЛ-ПРОФІ» від 05.12.2019 ринкова вартість предмета іпотеки, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 69,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, становить 813400,00 грн. (курс НБУ 23,930282 грн. за 1 дол. США).

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються у розмірі ринкової вартості квартири, підлягають погашенню боржником вимоги на суму 813400,00 грн.

Для розрахунку величини відсотку, на який зменшується розмір вимог забезпеченого кредитора боржником взято наступні величини: сплачена сума по тілу кредиту - 32725,90 дол. США; сума виданого кредиту - 62 400,00 дол. США; загальний розмір сплачених сум 72 727,46 дол. США; розмір тіла та процентів, належних до сплати 102 401,56 дол. США.

Виходячи з вказаної бази розрахунку, відсоток основного боргу за кредитом (за тілом кредиту), який був погашений боржником до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, слід розраховувати як співвідношення між сплаченою сумою по тілу кредиту - 32 725,90 дол. США та сумою виданого кредиту - 62 400,00 дол. США. (32 725,90/62 400,00 х 100 = 52,45%).

Отже, величина відсотку погашеного основного боргу за кредитом становить 52,45 %, що не заперечене кредитором.

Для розрахунку відсотку загальної вартості кредиту для споживача, розрахованої відповідно до законодавства про споживче кредитування на дату укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті, погашений боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником взято загальну вартість кредиту для споживача за Законом на час укладення кредитного договору в розмірі 102 401,56 дол. США, розмір сплачених сум сукупної (загальною) вартості кредиту складає 72727,46 дол. США

Процентне співвідношення належних до сплати та сплачених сум сукупної вартості кредиту є наступним: 72 727,46 /102 401,56x100=71,02 %.

З зазначеного витікає, що для зменшення розміру вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню, у даному випадку застосуванню підлягає відсоток загальної вартості кредиту погашеного боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, який становить 71,02 %, і який більше від 52,45 % - відсотку погашеного основного боргу за кредитом.

Таким чином, виходячи з бази розрахунку граничного розміру вимог забезпеченого кредитора у сумі 813 400,00 грн. (оціночна вартість предмету іпотеки), вказаний розмір вимог підлягає зменшенню на 71,02 %, а остаточний розмір реструктуризованого зобов`язання становить 235 723,32 грн. = 813 400,00 - (813 400,00 х 71,02/100).

На підставі викладеного ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 року було затверджено план реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_2 , поданий 11.08.2023 в редакції додатку до заяви боржника від 03.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 року було затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 .

Припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 .

Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 14.08.2020.

Звільнено фізичну особу ОСОБА_2 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи).

Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

Провадження у справі №916/864/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 - закрито.

При цьому за результатами розгляду про виконання плану реструктуризації боргів звіту господарським судом було встановлено, що боржником ОСОБА_2 здійснено погашення вимог кредитора в повному обсязі 235723,32 грн., про що свідчить платіжна інструкція №37739899 від 14.12.2023».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами якої Миколаївський апеляційний суд в Постанові від 23.05.2024 погодився з висновками місцевого суду про припинення кредитного зобов`язання ОСОБА_2 , але ж дійшов висновку про необхідність обрання іншого способу захисту прав поручителя ОСОБА_1 , зокрема шляхом звернення до суду з позовом про припинення поруки (а.с.135-159).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.53, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Главою 50 ЦК України передбачено вичерпний додатковий перелік підстав припинення зобов`язання, до яких також відноситься: припинення зобов`язання переданням відступного; припинення зобов`язання зарахуванням; недопустимість зарахування зустрічних вимог; зарахування у разі заміни кредитора; припинення зобов`язання за домовленістю сторін; припинення зобов`язання прощенням боргу; припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі; припинення зобов`язання неможливістю його виконання; припинення зобов`язання смертю фізичної особи; припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.

Отже, суд доходить висновку, що законом не передбачено підстав припинення зобов`язання у випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання зумовлює те, що обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.12), відповідно до змісту п.п.1.2-1.4 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Поручитель з умовами Кредитного договору ознайомлений і вони йому зрозумілі.

У випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, обов`язок з виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1-2 ст.553 ЦК України).

Оскільки визнання боржника фізичної особи за кредитним договором неплатоспроможною не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін та не звільняє боржника ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, визначеної договором поруки №252г№ від 17.04.2008, а також рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31 624 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1159,62 доларів США, пені за неповернення основного боргу у розмірі 38921,75 грн., пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3 893,20 грн., штрафу у розмірі 7506,99 грн. Вказане рішення набрало законної сили та знаходиться на примусову виконанні.

Згідно довідки про погашення заборгованості за кредитним договором №187/RN від 18.04.2008 позичальником ОСОБА_2 за період з 03.08.2016 по 23.04.2024 здійснено погашення заборгованості в розмірі 236 721,00 грн. з наведеної у розрахунку суми заборгованості 373 712,07 грн.

Крім того, визнання боржника за основним зобов`язанням неплатоспроможним у процедурі банкрутства фізичної особи за наявності заборгованості боржника за основним зобов`язанням не є підставою для припинення поруки, якщо кредитор за основним зобов`язанням до вирішення питання відносно банкрутства/неплатоспроможності - реалізував своє право на стягнення заборгованості з поручителя, пред`явивши до нього позов.

За встановлених обставин справи та вимог закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання поруки припиненою з підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України.

В частині вимог про зупинення виконавчого листа, суд керується наступним.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як передбачено ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про зазначені обставини, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

У відповідності до вимог ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні обставини, що зумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій.

Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Цивільно-процесуальне законодавство не передбачає право суду першої інстанції, який ухвалив рішення, зупиняти виконавче провадження (дії рішення) під час його виконання під час розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Передбачене п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в порядку позовного провадження в якості заходу забезпечення позову у разі, коли порушено питання про перегляд рішень, на підставі якого виданий цей виконавчий лист.

За таких обставин, вимога про зупинення виконання виконавчого листа №2/487/1633/15 від 13.01.2016 виданого відносно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до інформації про виконавче провадження №52270157 від 24.05.2024 (а.с.16-18) вбачається, що головним державним виконавцем Інгульського відділу ДВС у м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) 15.02.2024 зупинено ВП на підставі п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» (на підставі ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2024 до вирішення справи №487/3112/15-ц по суті).

Щодо вимог про визнання виконавчого листа №487/3112/15-ц, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 13.01.2016 відносно боржника ОСОБА_1 , суд керується наступним.

Із матеріалів справи вбачається, що Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31 624 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1159,62 доларів США, пені за неповернення основного боргу у розмірі 38921,75 грн., пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3 893,20 грн., штрафу у розмірі 7506,99 грн.

13.01.2016 Заводським районним судом міста Миколаєва видані виконавчі листи№2/487/1633/15 на кожного з боржників про стягнення з боржників на користь кредитора вказаної заборгованості, за якими 25.02.2016 Заводським відділом та 19.09.2016 Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №52270157 щодо боржника ОСОБА_1 з виконання вказаного виконавчого листа у сумі стягнення 1 261 051,31 грн.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, обов`язок боржника ОСОБА_1 на теперішній час не є відсутнім або припиненим.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» (третя особа: ОСОБА_2 ) про припинення поруки та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко