ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 646/6240/21

провадження № 22-ц/818/362/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районний суд м. Харкова від 18 листопада 2021 року у складі судді Благої І.С.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період 01.01.2014 року по 31.08.2021 у розмірі 84 809 грн 96 коп., 3 % річних у сумі 1963,15 грн та інфляційні витрати в сумі 4175,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 , надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживають та зареєстровані за вищезазначеною адресою, проте надані ним послуги з теплопостачання своєчасно не оплачують, внаслідок чого у них виникла заборгованість в сумі 84809,96 грн, що утворилась за період з 01.01.2014 по 31.08.2021.

Рішенням Червонозаводського районний суд м. Харкова від 18 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 84809 грн 96 коп.; інфляційні втрати в розмірі 4175 грн. 40 коп, 3% річних в розмірі 1963 грн 15 коп та судовий збір в долевому порядку в рівних частинах з кожного у загальному розмірі 2270,00 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження підстав заявленого позову. Оскільки відповідачі не заявили про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, заборгованість підлягає стягненню за період з 01.01.2014 по 31.08.2021.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не правильно встановив обставини у справі та не врахував, що з 15.10.2016 відповідачі за вказаною адресою у позові не проживають, у зв`язку з чим послугами централізованого опалення та постачання гарячої води фактично не користуються. На підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.07.2015 право власності на вищезазначену квартиру фактично належить ОСОБА_3 .. Про те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 їм відомо не було до 20.08.2024. Окрім того, 29.08.2024 від Філії №1 «Харківтеплозбут» було отримано довідку про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за зазначеною адресою. Згідно з довідкою, особовий рахунок № НОМЕР_1 належить виключно матері ОСОБА_4 . Відповідно до цієї довідки, станом на 01.11.2016 заборгованість становить 13 475,64 грн, з чим відповідачі погоджуються, оскільки отримували зазначені послуги та проживали за цією адресою до 15.10.2016.

До Харківського апеляційного суду надійшов відзив від КП «Харківські теплові мережі» на апеляційну скаргу. Позивач вважає зазначені апелянтом доводи необґрунтованими та просить рішення суду залишити без змін. Зазначає, що заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачем наявності заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно даних довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 22.09.2021 та інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 24.09.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 7, 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за період 01.04.2014 року по 31.08.2021 за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води складає 84 809 грн 96 коп. (а.с. 4-5).

Згідно відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних з 01.09.2018 по 31.08.2021 заборгованість складає 6138,55, з яких: 4175,40 інфляційні витрати, 1963,15 3% річних (а.с.6).

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі є споживачами послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та розрахунком позивача.

Твердження відповідачів про те, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 належними доказами не підтверджено.

Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово - комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Cтаттею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Згідно з пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Як зазначено в ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

В супереч вимог 12, 81 ЦПК суду не надано та не зазначено про існування доказів того, що відповідачі відмовлялись від споживання послуг з теплопостачання та гарячої води у встановленому порядку та оплачували надані ним послуги у заявлений у позові період.

Доказів, які підтверджували доводи апелянтів про добровільне звільнення житлового приміщення, тобто виселення з квартири АДРЕСА_2 в матеріалах справи відсутні.

Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги.

Разом з тим в апеляційній скарзі відповідачі зробили заяву про застосування строку позовної давності, яка підлягає розгляду у суді апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ухвали суду від 24.09.2021 року справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Даних про направлення на адресу відповідачів ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатків до неї матеріали справи не містять.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину неоднаразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX було внесено зміни до законодавчих актів та зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Вказаний Закон України набрав чинності 01 квітня 2020 року.

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із позовною заявою у дійсній справі є вересень 2021 року, а період нарахування заборгованості становить 01.01.2014 по 31.08.2021.

Таким чином стягненню підлягає заборгованість за централізоване теплопостачання та підігріву води в межах позовної давності з 01.10.2017 по 31.08.2021, яка складає 67 723 грн 58 коп, а також інфляційні витрати у розмірі 4175,40 грн за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 та 3% річних у розмірі 1963,15 за період з 01.09.2018 по 31.08.2021..

Підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший, четвертий частини першої статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, рішення суду підлягає зміні в частині визначеної судом суми та періоду стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно в межах строків позовної давності підлягає стягненню на користь позивача заборгованості - заборгованість за централізоване теплопостачання та підігріву води за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 у розмірі 67 723,58 грн, 4175,40 інфляційні витрати та 1963,15 - 3% річних за період з 01.09.2018 по 31.08.2021.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню 1974,94 грн судового збору, тобто по 988,47 грн з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районний суд м. Харкова від 18 листопада 2021 року в частині стягнення розміру заборгованості та судового збору змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () заборгованість у розмірі 73 862 (сімдесят три тисячі вісімсот шістдесят дві) гривні 13 копійок, яка складається: 67 723 (шістдесят сім тисяч сімсот двадцять три) гривні 58 копійок - заборгованість за централізоване теплопостачання та підігріву води за період з 01.10.2017 по 31.08.2021, 4175 (чотири тисячі сто сімдесят п`ять) гривень 40 копійок інфляційні витрати за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 та 1963 (одна тисяча шістдесят три) гривні 15 копійок - 3% річних за період з 01.09.2018 по 31.08.2021.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі () судовий збір у розмірі 1974 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 94 копійки, по 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 47 копійок з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук