УХВАЛА

17 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 334/5332/24

провадження № 61-4470ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 12 листопада 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 26 лютого 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» - Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садочок», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Дніпровський відділ державної виконавчої служби

у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року через підсистему Електронний суд Міністерство юстиції України, в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подало касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року (повний текст постанови складено 05 березня 2025 року) у справі

№ 334/5332/24.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

І. Щодо строку на касаційне оскарження

Відповідно до положень статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Одеса) залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду

м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року залишено без змін.

Заявник вважає, що строк на касаційне оскарження не пропущений, оскільки повний текст оскарженої постанови апеляційного суду отримано в електронному кабінеті 06 березня 2025 року.

Водночас стаття 390 ЦПК України розмежовує дату (день) складання повного судового рішення і дату (день) вручення учаснику справи повного судового рішення.

Вказані дати можуть бути відмінні одна від одної, і день вручення учаснику справи повного судового рішення (навіть у разі доставлення до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд) не обов`язково, і не завжди, є днем складання повного судового рішення.

Різним є і процесуальний механізм дії строку на касаційне оскарження залежно від вказаних строків, а саме:

- у випадку подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення строк на касаційне оскарження вважається непропущеним і учаснику справи не потрібно подавати клопотання (заяву) про поновлення цього строку;

- у випадку подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного судового рішення, строк на касаційне оскарження вважається пропущеним, однак учасник справи в силу закону має право на поновлення такого строк за умови подання відповідного клопотання (заяви).

Законодавець у частині другій статті 390 ЦПК України вказав на поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження, яка є підставою для поновлення цього строку.

Водночас треба враховувати, що за змістом частини першої статті 127 ЦПК України поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом відбувається не з ініціативи суду, а за заявою учасника справи.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що повний текст постанови Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року

у справі № 334/5332/24 складено 05 березня 2025 року. Таким чином, останнім днем для подачі касаційної скарги в межах строку, встановленого статтею 390 ЦПК України є 04 квітня 2025 року.

Отже касаційна скарга подана 07 квітня 2025 року із пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

За таких обставин заявник має подати заяву (клопотання) про поновлення пропущеного строку встановленого законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

ІІ. Щодо надання доказів надсилання учасникам справи копій документів, поданих до суду в електронній формі

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Касаційну скаргу подано в електронній формі через підсистему Електронний суд, проте доказів її надсилання позивачу по справі ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку або відомостей про доставку документів до його електронного кабінету надано не було.

Надання доказів надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї документів ОСОБА_2 , якого заявник зазначив в касаційній скарзі як представника позивача, не є належним виконанням вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, оскільки наразі у Верховного Суду відсутні відомості про те, що Васюк О. Г. уповноважений на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції.

ОСОБА_1 , як фізична особа, не має передбаченого законом обов`язку реєструвати електронний кабінет в підсистемі Електронний суд.

ІІІ. Щодо сплати судового збору

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив:

1) скасувати арешт у виконавчому провадженні №16397443, накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 січня 2010 року, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №9438783 від 21 січня 2010 року, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно;

2) скасувати арешт у виконавчому провадженні №20063928, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 05 липня 2010 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №10001051

від 05 липня 2010 року, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: невизначене майно, накласти арешт на все майно в межах суми боргу 11698761,30 грн;

3) скасувати арешт у виконавчому провадженні №20068081, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 05 липня 2010 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №10001862

від 05 липня 2010 року, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: невизначене майно, накласти арешт на все майно в межах суми боргу 13170881,61 грн;

4) скасувати арешт у виконавчому провадженні №43631543, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 липня 2015 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) запис про обтяження №10632971 від 31 липня 2015 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно;

5) скасувати арешт, зняти розшук та затримання транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та виключити орієнтування, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів щодо транспортного засобу марки «SUZUKI», номер шасі « НОМЕР_2 », тип орієнтування: «знаходиться під спостереженням», дата орієнтування: 18 листопада 2014 року, вихідний лист № та дата: №949/2-3 від 21 жовтня 2014 року, вхідний лист № та дата: №5359 від 07 листопада

2014 року, діючий номер ТЗ: НОМЕР_3 , хто поставив: ВПВР УДВС ГУЮ

у м. Києві, примітка: ВП43631448, затримати, повідомити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада

2024 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду

від 26 лютого 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення, ухваливши по справі нове - про відмову в позові. Таким чином, заявник оскаржує судові рішення в частині п`яти немайнових вимог.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2024 року - 3 028 гривень, а отже 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211, 20 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 9 689,60 грн ((1 211,20 грн х 5) х 200% х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

У касаційній скарзі міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору за подану касаційну скаргу, яке обґрунтовано відсутністю у заявника коштів для його сплати.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна одночасно подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Однак заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору заявником не надано доказів, які б підтверджували той факт, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору в сумі 9 689, 60 грн за подання касаційної скарги.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) подання заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження;

2) надання доказів надсилання касаційної скарги ОСОБА_3 листом з описом вкладення або доставки документів до електронного кабінету позивача в підсистемі Електронний суд;

3) надання документу про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 9 689,60 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 12 листопада 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 26 лютого 2025 року у справі № 334/5332/24 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення Міністерству юстиції України копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала, а у разі, якщо не буде подана заява про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович