ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/237/25 Справа № 214/847/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
справа № 214/847/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Самойленко Петра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 214/847/22 за позовною заявою ОСОБА_1 в до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,
УСТАНОВИВ:
В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотка річних в розмірі 1 246 грн та інфляційні фтрати у розмірі 2 685 грн 78 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 481 грн.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Самойленко П.М., звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги при розгляді справи № 214/847/22в суді першої інстанції в розмірі 3 000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що при звернені позивача до суду першої інстанції з позовною заявою Позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 992 грн 40 коп, що являє собою судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 3 000 грн, на оплату послуг адвоката відповідно до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року. Відповідно до Додаткової угоди вартість послуг становить 3 000 грн, за аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду, супровід та контроль судової справи (дані докази наявні в матеріалах справи). Зазначені витрати були сплачені ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Додатковою угодою (додаток № 6 позовної заяви), Актом здачіприйняття робіт (надання послуг) (додаток №7 позовної заяви) до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката (додаток № 8 позовної заяви). Окрім того, подаючи апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, Позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 2 000 грн. Також, 01 листопада 2022 року між позивачем та адвокатом Самойленко П.М. було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди вартість послуг становить 4 000 грн, за аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання апеляційною скарги та подання до Дніпровського апеляційного суду. Зазначені витрати були сплачені ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Додатковою угодою, Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Самойленко П.М.та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотка річних в розмірі 1 246 грн та інфляційні фтрати у розмірі 2 685 грн 78 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 481 грн.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Самойленко П.М., звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги при розгляді справи № 214/847/22в суді першої інстанції в розмірі 3 000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000 грн.

Відповідно до Додаткової угоди вартість послуг становить 3 000 грн, за аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду, супровід та контроль судової справи (дані докази наявні в матеріалах справи). Зазначені витрати були сплачені ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Додатковою угодою (додаток № 6 позовної заяви), Актом здачіприйняття робіт (надання послуг) (додаток №7 позовної заяви) до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката (додаток № 8 позовної заяви). Окрім того, подаючи апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, Позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 2 000 грн. Також, 01 листопада 2022 року між позивачем та адвокатом Самойленко П.М. було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди вартість послуг становить 4 000 грн, за аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання апеляційною скарги та подання до Дніпровського апеляційного суду. Зазначені витрати були сплачені ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Додатковою угодою, Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, ч. 6 ст. 137 ЦПК України покладає обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Наведене вище повністю узгоджується з твердженням скаржника про те, що суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом Самойленко П.М. послугами, часом, витраченим адвокатом Самойленко П.М. на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом Самойленко П.М. послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 3 000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000 грн є завищеним. При цьому колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2 000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, 21 листопада 2022 року у справі № 463/6544/20 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Самойленко П.М., підлягає частковому задоволенню з ухваленням у справі додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2 000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,- задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргудодаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст додаткової постанови складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: