Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/63/25

14 квітня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Валігурського Г.Ю., при секретарі Клекот Л.М., за відсутності учасників судового процесу, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування здійсненої страхової виплати в порядку регресу, посилаючись на те, що 01 червня 2018 року в м. Надвірна по вул. Рамішвілі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Opel», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортному засобу «Opel», номерний знак НОМЕР_2 , завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2020 у вчиненні ДТП визнано винним ОСОБА_1 .

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, потерпілий звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди.

МТСБУ здійснило регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому у розмірі 100 000 грн.

Також позивач поніс додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2 518,15 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь в порядку регресу грошові кошти в розмірі 102 518,15 грн.

У позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, яке в подальшому підтримане заявами від 24.01.2025, 14.02.2025, 26.03.2025.

1.2. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує, покликаючись на такі обставини.

Згідно положень пункту 13.1. статті 13 та підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1. статті 13 цього Закону.

Вказує, що оскільки відповідач є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, а також є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС до нього не можуть бути пред`явлені регресні вимоги МТСБУ, а відшкодування збитки завданих ДТП з вини ОСОБА_1 зобов`язане проводити МТСБУ у порядку, визначеному Законом.

Крім того, у відзиві представник відповідача заявляє про пропуск позивачем позовної давності.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі відповідача та його представника, якою також просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

2. Інші процесуальні дії у справі.

У відповідності до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2020 у справі № 348/959/19 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких обставин.

01.06.2018 близько 20.00 год. ОСОБА_1 в м. Надвірна по вул. Рамішвілі Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій та пасажир автомобіля «Opel Vivaro» отримали тілесні ушкодження, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України.

В подальшому ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням від 26.11.2018 про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою від 09.04.2020 про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Відповідно до звіту № 276 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 11.12.2018 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Opel Vivaro», р.н. НОМЕР_2 , становить 186 649,09 грн.

Згідно наказу МТСБУ від 30.04.2020 № 4979 позивач сплатив ОСОБА_2 100 000,00 грн, що також підтверджується платіжною інструкцією № 1478285 від 30.04.2020.

Крім того, позивачем згідно платіжних інструкцій № 912036 від 05.02.2019 та № 1478851 від 21.05.2020 сплачено СОС «Сервіс Україна» 1 106,06 грн за послуги аваркома (експерта) та ТОВ «Аудатекс Україна» 1 412,09 грн за послуги по справі № 54682, т.з. НОМЕР_2 .

16 січня 2024 року МТСБУ направило відповідачу вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, яку останній не виконав.

На підставі наданих представником відповідача доказів, судом також встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 21072, н.з. НОМЕР_1 , про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 19.10.1998.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 15.03.2012 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

На підставі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії НОМЕР_5 від 10.09.2020 підтверджується, що відповідач є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи», група інвалідності 2.

4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

В пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктами «а», «г» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час вчинення ДТП (08 січня 2017 року), передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

У Рішенні від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 у справі № 1-6/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ОСОБА_1 під час вчинення ДТП (01 червня 2018 року) керував транспортним засобом марки ВАЗ 21072, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у його власності.

Зважаючи на те, що відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, то відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час вчинення ДТП (01 червня 2018 року), він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Подібні правові висновки щодо звільнення учасників бойових дій від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 521/6088/16-ц (провадження № 61-17101св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 336/851/17 (провадження № 61-25433св18), на які заявник послався в касаційній скарзі.

Оскільки підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено виняток щодо права МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до пункту 13.1 статті 13 цього Закону, підстави для стягнення з відповідача сплаченого позивачем відшкодування шкоди в порядку регресу відсутні.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 у справі № 308/10965/19.

5. Висновки суду.

Враховуючи відсутність на дату вчинення ДТП обов`язку у відповідача щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як власника наземного транспортного засобу; покладення обов`язку з відшкодування завданої ним шкоди на МТСБУ; відсутність підстав для звернення МТСБУ у такому випадку з регресним позовом до відповідача, в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 267 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Валігурський Г.Ю.