Справа № 639/6924/23
Провадження № 2/639/185/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу №639/6924/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулись з позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири, відповідно до якої просили суд стягнути з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду у розмірі 113 429,00 грн., моральну шкоду завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 20 000,00 грн., вартість складання висновку експерта у розмірі 14 338,80 грн., та понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 279,11 грн. та комісію за платіж 143,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

31 січня 2023 року відбулося залиття вищезазначеної квартири, про що складено відповідний акт, яким встановлено причину залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме що залиття відбулося з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище. Власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_5 .

Внаслідок залиття квартири позивачам були спричинені збитки. Згідно висновку експерта №22528 від 13.10.2023 розмір майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири становить 113429,00 грн. За проведення експертизи позивачем було сплачено 14 338,80 грн. та комісії за платіж 143,39 грн., які також просять стягнути з відповідача.

30 жовтня 2023 року позивачами надіслано на адресу відповідача претензію про відшкодування шкоди внаслідок залиття та вартості складання висновку експерта за будівельно-технічне дослідження № 22528 від 13.10.2023 в сумі 113 429,00 грн. Відповідач відповідь на претензію не надав.

Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача заподіяну їм моральну шкоду та зазначають, що розмір визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачам, та витрати, пов`язані з відновленням їхнього психічного стану, відпочинком від усього що сталося з ними та членами їх родини.

Тобто, виходячи із зазначеного та із глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності на справедливості розмір спричиненої моральної шкоди позивачі оцінюють в 20 000 грн., які і просять стягнути з позивача.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 113 429,00 грн. (сто тринадцять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на кожного окремо, в якості відшкодування моральної шкоди, по 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі14 338,80 грн. (чотирнадцять тисяч триста тридцять вісім гривень 80 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 378, 50 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 50 копійок).

10 червня 2024 року відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 11.03.2024.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року у цивільній справі № 639/6924/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року у цивільній справі № 639/6924/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири скасовано.

Цивільну справу № 639/6924/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

06 серпня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого повідомлено, що ОСОБА_5 дійсно є власником квартири АДРЕСА_3 . Позивачі є власниками квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться поверхом нижче в цьому самому під?їзді будинку. Відповідач не заперечує факту залиття з вини осіб, які тимчасово мешкали у її квартирі, квартири позивачів. Причиною затоплення квартири позивачів стало капання води з туалетного бачка на підлогу в туалеті квартири АДРЕСА_2 . Ці несправності було усунуто. Виявивши наслідки затоплення квартири, позивачі в телефонному режимі відразу з?явились до ОСОБА_5 , яка на той час перебувала за кордоном, виставивши їй суму матеріального збиткув результаті затоплення більше 100 тис. грн.без проведення експертизи. Однак, відповідач не погодилась, так як ця сума для неї є значною. Відповідач запропонувала зробити ремонт за власний рахунок, однак позивачі хотіли проведення високовартісного ремонту. Відповідач запропонувала позивачам компенсацію у розмірі 50 000,00 грн. Однак, позивачі від неї відмовились. ОСОБА_5 вважає, що сума стягнення з неї матеріальної шкоди є завищеною і не відповідає дійсному розміру матеріальної шкоди. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення з неї на користь позивачів моральної шкоди, оскільки останніми документально не доведено глибина, характер та тривалість душевних стражданьта нервових переживань. Також, позивачами не доведено причинно-наслідковий зв?язок між отриманою моральною шкодою із залиттям їх квартири.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2024 року клопотання представника відповідача про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено експертизу. Провадження у справі зупинено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2024 року скасовано. У задоволенні клопотання ОСОБА_4 яка діє в інтересах ОСОБА_5 про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/6924/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові вище.

Представник відповідача адвокат Трофименко М.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 01.05.2024 № 01/05/24-3, в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог,посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані стороною позивачів та відповідача та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 1994 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.9).

Договором про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 03 липня 2013 року, користування та розпорядження вищевказаною квартирою буде здійснюватися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з дотриманням вимог чинного законодавства про спільну часткову власність (а.с. 10).

Згідно договору купівлі-продажу частини квартири від 03 липня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5 , що складається з трьох кімнат, ванної вбиральні, коридору, кухні, комори та двох лоджій. Загальна площа 71,7 кв.м., житлова площа 42,5 кв.м. (а.с. 7-8).

Отже власниками квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що їх квартира неодноразово була затоплена сусідами зверху, які проживають в квартирі АДРЕСА_3 . Таке ж залиття квартири відбулося і 31.01.2023. Після залиття квартири ними була викликана комісія, яка провела обстеження, встановила причину та склала відповідний акт. Як було встановлено комісією, причиною залиття було протікання внутрішньо квартирного трубопроводу та несправного санітарно-технічного приладу (унітаз), що знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2023, квартира АДРЕСА_6 належить на праві власності ОСОБА_5 відповідачу по справі. (а.с. 92)

31 січня 2023 року представником (майстер дільниці) КП «Харківводоканал» та ОСОБА_1 (співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) у присутності двох свідків було складено акт про залиття. В результаті огляду виявлено залиття холодною водою стелі, стін та підлоги в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Сліди залиття виявлені в коридорі, санвузлі, залита електропроводка, паркет, що піднявся. Стояк холодної води та водовідведення протікання не має, вода надається в повному обсязі. Залиття виникло з квартири за адресою: АДРЕСА_7 через несправність унітазу, непрацюючої запірної арматурі бочка (а.с.11).

Листом КП «Харківводоканал» від 09 лютого 2023 року № 01-02-05/394-2023 повідомлено ОСОБА_1 , що причина залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку було виявлено бригадою (заявка № Б-300/23 від 01.02.2023), а саме з верху, в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 через протікання внутрішньо квартирного трубопроводу та несправного санітарно-технічного приладу (унітаз), що знаходиться в зоні експлуатаційної відповідальності власників квартири за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 12).

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача були досліджені відеофайли та світлини, на яких зображенозалиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вищевказаними доказами також підтверджується факт залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що і не заперечувала представник відповідача.

Позивачі ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначили, що в наслідок залиття їх квартири була заподіяна матеріальна шкода.

Для визначення розміру заподіяної шкоди 22.08.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» про проведення будівельно-технічного дослідження приміщення квартири АДРЕСА_5 .

Як вбачається з Висновку експерта Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 13 жовтня 2023 року № 22528 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по заяві ОСОБА_1 , розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникам квартири АДРЕСА_5 , в зв`язку із залиттям приміщень цієї квартири, станом на жовтень 2023 року складає 113 429,00 грн. (а.с. 20-37).

У зв`язку з тим, що Висновком експерта Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» було встановлено розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникам квартири АДРЕСА_5 , позивачами по справі 30 жовтня 2023 року було направлено на адресу власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , відповідачу по справі, претензію про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття, яка до теперішнього часу залишилася невиконаною. (а.с. 40,41).

Разом з цим, представник відповідача в судовому засіданні заперечуючи проти позову повідомила, що відповідач не заперечує факту залиття з вини осіб, які тимчасово мешкали у її квартирі, квартири позивачів. Відповідач запропонувала позивачам компенсацію у розмірі 50 000,00 грн. Однак, позивачі від неї відмовились. ОСОБА_5 вважає, що сума стягнення з неї матеріальної шкоди є завищеною і не відповідає дійсному розміру матеріальної шкоди.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Висновок експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз засл. проф. М.С. Бокаріуса Пугачової І.Л. від 13.10.2023 №22528 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого досліджено приміщення квартири АДРЕСА_5 , належним та допустимим доказом, сумнівів не викликає, оскільки дослідження проводилось експертом ОСОБА_9 , яка має 1 кваліфікаційний клас судового експерта, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.6 «Дослідження об?єктів нерухомості, будівельних матеріалів,конструкцій та відповідних документів», 10.7. «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками». Експерт обізнана про кримінальну відповідальність. Дослідження проведено методом вивчення наданих на дослідження матеріалів та методом візуально-інструментального обстеження об?єкту в натурі. При цьому були зроблені необхідні заміри та фотографування об?єкту із застосуванням методики та методичних рекомендацій. Надано кошторисні розрахунки.

Інших доказів щодо розміру завданого матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_5 , матеріали справи не містять.

Так, відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, спричиненою потерпілій стороні. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст.ст. 177, 179 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином,враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доведено факт того, що мало місце залиття належної їм на праві власності квартири, внаслідок чого їм спричинено матеріальну шкоду, факт залиття та завдання матеріальної шкоди позивачами доведений.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню матеріальна шкода завдана внаслідок залиття належної їм на праві власності квартири у розмірі 113 429,00 грн.

Крім того, згідно акту здачі-приймання висновку експерта (експертного дослідження) від 13.10.2023 № 22528, вартість за проведення будівельно-технічного дослідження складає 14 338,80 грн. (а.с. 39).

Позивачем ОСОБА_1 було сплачено оплату за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі14 338,80 грн., що підтверджується квитанцією від 05.11.2020. (а.с. 18)

А отже з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі14 338,80 грн.

Що стосується вимог позивачів в частині відшкодування моральної шкоди завданої в наслідок залиття належної їм на прав власності квартири, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування позову в даній частині позивачі посилаються на те, що до залиття вони проживали в квартирі з ремонтом. Оскільки вони є людьми похилого віку, пенсіонерами, то мають відповідні труднощі щодо проведення нового ремонту квартири. Вже тривалий час вони проживають в квартирі, в якій пошкоджені шпалери, підлога, що завдає їм незручності. Вони вважають, що відповідач повинна компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їм.

Разом з тим, представник відповідача заперечуючи щодо розміру моральної шкоди зазначила, що позивачами документально не доведено глибина, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань. Також, позивачами не доведено причинно-наслідковий зв?язок між отриманою моральною шкодою із залиттям їх квартири.

Так, суд, приймаючи до уваги, що позивачіОСОБА_1 , ОСОБА_2 , внаслідок залиття, належної їм на праві власності квартири, зазнали душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо них, перенесли емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт, і моральні переживання через неможливість до теперішнього часу доведення квартири до придатного стану для життя, є особами похилого віку та мають проблеми зі здоров`ям, приходить до висновку, що вимоги позивачів в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Разом з цим, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачів, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вони зазнали в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачами моральна шкода в розмірі 20 000 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню. Враховуючи те, що кожен з позивачів поніс окремо моральні страждання, то і стягненню підлягає моральна шкода у розмірі по 5 000,00 грн. на кожного з них.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1 479,11 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 147 767,80 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог 137 767,80 грн. = 93,2%; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 1 479,11 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача складає 93,2% = 1 378,50 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 11, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 113 429,00 грн. (сто тринадцять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі по 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) на кожного.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі14 338,80 грн. (чотирнадцять тисяч триста тридцять вісім гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 378, 50 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 50 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_8 ;

Відповідач ОСОБА_5 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 16.04.2025

Суддя В.В. Труханович