Справа № 1527/3743/12
Провадження №8/523/2/25
У Х В А Л А

"16" квітня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ячменьової Д.В.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представниці відповідачки та третьої особи - Горбачової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2017 року у справі № 1527/3743/12

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви та аргументи учасників справи

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року у справі № 1527/3743/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна та усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що при ухваленні рішення від 16 лютого 2017 року судом були застосовані умови та правові наслідки, які були встановлені мировою угодою, затвердженою ухвалою від 28 квітня 2010 року та які втратили правове значення та не підлягали виконанню сторонами, як встановлено у рішенні Суворовського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2024 року у справі № 523/8781/23. Також було застосовано волевиявлення ОСОБА_1 при укладенні мирової угоди, а саме: «встановлено наявність волі ОСОБА_1 на відчуження належного їй майна, павільону-бару «ДЕШ» на користь ОСОБА_2 , що підтверджується заявами, які знаходяться у матеріалах справи, а саме: заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у зв`язку із мировою угодою; заявою ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди; мирова угода від 20.04.2010 року; заява, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з мировою угодою згодна та просить розглядати її у її відсутності від 28.04.2010 року». Заявниця вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення застосував її дії , спрямовані на припинення її цивільних прав та обов`язків при укладенні мирової угоди від 20 квітня 2010 року, затвердив та використав пункти 4 мирової угоди від 20 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо домовленості між ними на набуте майно, у разі використання судом умов та правових наслідків мирової угоди при постановлені рішення від 16 лютого 2017 року остання діяла як у просторі так і у часі.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання мирової угоди недійсною, у задоволені якого рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2024 року у справі № 523/8781/23 було відмовлено. Вона вважає, що обставина встановлена у рішенні суду від 15 лютого 2024 року у справі № 523/8781/23, а саме, що у разі скасування ухвали про визнання (затвердження) мирової угоди, всі умови, які були встановлені даною мировою угодою, втрачають правове значення, та не підлягають виконанню сторонами, спростовує факти, покладені в основу судового рішення від 16 лютого 2017 року та впливає на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи зазначене, заявниця просила:

скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами;

постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності;

постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

постановити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна та усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном.

09 серпня 2024 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_6 надав заперечення на заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в яких звертав увагу на те, що ОСОБА_1 у своїй заяві посилається на нововиявлену обставину, якою вона обґрунтовує свої вимоги, ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06.02.2014 року, якою скасовано ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2010 року (справа № 1527/3743/12). Разом із тим, минуло 10 років з моменту ухвалення рішення, яке на думку заявниці є підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами, і як вбачається з матеріалів справи, Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 06.02.2014 року скасував ухвалу суду 1-ої інстанції від 28.04.2010 р. саме за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Тобто, на час розгляду справи та ухвалення рішення від 16.02.2017 р. (яке є предметом перегляду) заявниця ОСОБА_1 була повністю обізнана про скасування ухвали від 28.04.2010 р. щодо затвердження мирової угоди, яка на її погляд стала підставою для ухвалення судового рішення від 16.02.2017 р., та відповідно знала і про висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 44 від 24.03.2015 року відносно неї. При даних обставинах ОСОБА_1 звернулась з новим позовом про визнання мирової угоди недійсною, знаючи що 07.12.2011 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про скасування ухвали суду від 28.04.2011 р. (головуючий суддя Гудіна Н.І.), та ухвалою суду від 23 січня 2012 року (суддя Гудіна Н.І.) заяву ОСОБА_1 було задоволено, а ухвалу суду від 28.04.2010 року скасовано за нововиявленими обставинами.

Заявницею ( ОСОБА_1 ) не заперечується той факт, що на момент розгляду справи № 1527/3743/12, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2010 року про затвердження мирової угоди була скасована, та ОСОБА_1 про це було відомо.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2024 р. у справі № 523/8781/23 на яке посилається ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання недійсною мирової угоди від 20.04.2010 р. про поділ майна набутого у шлюбі, яка підписана у справі № 1527/3742/12.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2024 року не скасовувалися та не могли бути скасовані жодні судові рішення, відповідно зазначене рішення суду не може навіть за формальними критеріями розглядатися як нововиявлена обставина. На даний час Верховним Судом сформовано наступну правову позицію: будь-яке рішення суду само по собі не може бути нововиявленою обставиною, нововиявленими обставинами можуть бути тільки обставини які будуть встановлені в даному рішенні. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21).

В заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 не зазначає яким чином ті обставини на які вона посилається, спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення, яке вона просить переглянути та скасувати. Таким чином, доводи та мотиви, які викладені у рішенні Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/8781/23, інші висновки суду по вказаній судовій справі, інтерпретація певних фактів, правова оцінка певних обставин не є нововиявленими обставинами в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Отже, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2024 року (головуючий суддя Кисельов В.К.) по справі № 523/8781/23, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання мирової угоди недійсною не може бути нововиявленою обставиною. Так само, факт скасування ухвали районного суду, який відбувся 06.02.2014 р. не може бути нововиявленою обставиною щодо рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 р., оскільки така обставина виникла до ухвалення рішення.

Так само не може бути нововиявленою обставиною і висновок стаціонарної судовопсихіатричної експертизи № 44 від 24.03.2015 р., оскільки він також з`явився до ухвалення судового рішення, яке є предметом перегляду.

Також ОСОБА_2 посилався на те, що строк для звернення до суду з такою заявою був пропущений.

На підставі зазначеного він просив відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 ..

Рух прави в суді

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року у відкритті провадження про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12 липня 2024 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І.В. заявила самовідвід від розгляду справи.

12 липня 2024 року після повторного авторозподілу справи визначено новий склад суду.

15 липня 2024 р. у справі відкрито провадження та призначено її розгляд .

14 серпня 2024 року провадження у даній справі було зупинено до перегляду постанови Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року в порядку касаційного провадження.

11 листопада 2024 року Верховний Суд своєю постановою касаційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року без змін.

24 грудня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла вказана справа після касаційного розгляду.

25 грудня 2024 р провадження у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами поновлено та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 повністю підтримала заяву та її обгрунтування, також зазначила, що рішення від 16 лютого 2017 року повинно бути переглянуто, оскільки під час його ухвалення суд виходив із вчинення нею дій по укладенню мирової угоди, однак такі обставини не повинні були враховуватися, оскільки при підписанні мирової угоди її волевиявлення не було вільним і не відповідало внутрішній волі. Зазначеному була надана оцінка в рішенні Суворовського районного суд м.Одеси 15 лютого 2024 р у справі №523/8781/23.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення заяви вказуючи на те, що вимога є безпідставною усі обставини на які посилається заявниця були відомі і раніше, все досліджено і надана оцінка їм усіма судами. На теперішній час не існує жодного рішення для перегляду за нововиявленими обставинами.

Позивач ОСОБА_2 , відповідачі Виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради повідомлені про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно з вимогами ч.2 ст.429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Отже, враховуючи вказану норму та вимоги ст.223 ЦПК України неявка вказаних учасників процесу не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року Суворовського районного суду м. Одеси у праві №1527/3743/12 ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на об`єкт будівлю кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серія САЕ номер 537705, видане 15 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_1 .

В інший частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволено. Поділено будівлю кафе-бару «Монте Крісто», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з літери «А» загальною площею 768, 5 кв. м, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі кафе-бару «Монте Крісто», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з літ. «А» загальною площею 768, 5 кв. м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі кафе-бару «Монте Крісто», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з літ. «А» загальною площею 768, 5 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн витрат по оплаті експертизи та витрати по оплаті судового збору в сумі 1 973,60 грн.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року залишено без змін.

13 листопада 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2017 року.

Крім того, по матеріалам даної справи зясовано, що У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за умовами якої:

Визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

нерухоме майно кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 731,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

нерухоме майно дискотека-бар «Гольфстрім», загальною площею 232,1 кв. м та літній майданчик до дискотеки-бару площею 744,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

автомобіль MERCEDES BENZ VITO, 2003 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого РЕВ-2 УДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 06 грудня 2007 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

нежитлову будівлю павільйон-бару «ДЕШ» з літним майданчиком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який в цілому складається з нежитлової будівлі павільйону-бару під літ. «А», загальною площею 98,8 кв. м; літнього майданчика під літ. «Б», загальною площею 97, 8 кв. м відображених у технічному паспорті від 06 серпня 2002 року;

автомобіль MITSUBISHI SPACЕSTAR, 2003 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 04 грудня 2003 року;

автомобіль HYNDAI TUCSON, 2005 року випуску, сірого кольору, кузов ТС НОМЕР_7 , реєстраційний номер № НОМЕР_8 , зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , виданого МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 27 грудня 2005 року.

Постановлено, що ОСОБА_1 звільняє ОСОБА_2 від усіх боргових зобов`язань, що виникають згідно укладених ОСОБА_1 договорів займа, або згідно розписок ОСОБА_1 за період шлюбу.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заявили, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не мають жодних майнових претензій один до одного з приводу всього іншого належного їм майна.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісно набутого майна в шлюбі та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна в шлюбі закрито.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_1 , ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року скасовано за нововиявленими обставинами.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя залишено без розгляду.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя продовжено слуханням.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 лютого 2014 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 січня 2012 року скасовано, питання щодо розгляду заяви про перегляд ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року за нововиявленими обставинами направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя в частині поділу майна подружжя кафе-бару «ДЕШ», яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кримська, 72б залишено без розгляду.

15 лютого 2024 р Суворовським районним судом м.Одеси у справі №523/8781/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною мирової угоди від 20.04.2010р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ майна набутого у шлюбі, які підписана у справі №1527/3742/12 - залишено без задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, вказана норма чітко визначає підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

В постанові від 19.06.2024 у справі № 372/4154/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду висловився щодо обставин, які не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Як вбачається із змісту рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2017 року в ньому суд зробив наступний висновок:

«В діях ОСОБА_1 наявна воля на передачу спірного майна, що підтверджується заявами, які знаходяться у матеріалах справи, а саме: заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у зв,язку із мировою угодою; заявою ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди; мировою угодою від 20.04.2010 року; заявою, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з мировою угодою згодна та просить розглядати її у її відсутності від 28.04.2010 року; які підписані особисто ОСОБА_1 » .

Як вбачається із змісту рішення від 16 лютого 2017 року судом в описовій частині зазначено, що « ОСОБА_1 у своєму позові до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна та усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном посилається на те, що ……….. ОСОБА_2 , скориставшись її станом, змусивши її підписати заяву про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , уклав мирову угоду. Вважаючи, що спірне майно вибуло з володіння не з її волі та посилаючись на ч.3 ст.203 та п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, звернулася до суду із вказаним позовом.»

За змістом рішення від 15 лютого 2024 р у справі №523/8781/23 судом зазначено, що «В позовних вимогах позивачка посилається на те що відповідно до висновків стаціонарної судово-психіатричної експертизи N244 від 24.03.2015 року, ОСОБА_1 під час підписання мирової угоди від 20.04.2010 року між нею та ОСОБА_2 , а саме у період з 20 по 28 квітня 2010 року, була позбавлена здатності розуміти фактичне значення своїх дій та керувати ними, передбачати їх можливі соціальні та особистісні наслідки, тобто її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішньої волі. На підставі ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України позивачка просить визнати недійсною мирову угоди від 20.04.2010р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ майна набутого у шлюбі, які підписана у справі №1527/3742/12.»

Також у рішенні від 15 лютого 2024 р у справі №523/8781/23 судом зроблено висновок «Посилання позивачки на те, що на час підписання мирової угоди від 20.04.2010 року між нею та ОСОБА_2 , а саме у період з 20 по 28 квітня 2010 року, вона була позбавлена здатності розуміти фактичне значення своїх дій та керувати ними, передбачати їх можливі соціальні та особистісні наслідки, тобто її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішньої волі є підставою для скасування ухвали про визнання (затвердження) мирової угоди.»

Суд звертає увагу на те, що після скасування ухвали про затвердження мирової угоди за нововиявленими обставинами справу розглянуто по суті з участю сторін.

Як вбачається з матеріалів справи вказані заяви та мирова угода, повідомлення про її стан, обставини за яких вона змушення була підписати заяву і мирову угоду, висновок експертизи за 2015 рік, були у суду під час розгляду справи, усім доказам надана оцінка в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі №1527/3743/12, яке набрало законної сили.

Враховуючи вказані обставини, відомості на які посилається заявниця не відносяться до нововиявлених обставин, оскільки вони існували на час ухвалення рішення, судом було встановлено обставини та з`ясовано, які виникли між сторонами правовідносини, надана оцінка представленим доказам та зазначено висновки суду .

Фактично звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду заявниця просить зробити переоцінку доказам.

Виходячи із встановлених обставин та враховуючи норму ст.423 ЦПК України заява є безпідставною, оскільки вказані обставини не є нововиявленими, тому, суд дійшов висновку, що заява не піддягає задоволненню

Керуючись ст.ст. 76,260, 261, 353,429 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2017 року у справі № 1527/3743/12 .

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Суддя

Повна ухвала складена 16 квітня 2025 р