Справа № 148/281/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в режимі в відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, визнання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2024 року на адресу Томашпільського районного суду надійшла цивільна справа : № 148/281/23 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, визнання додаткового строку для прийняття спадщини .

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2024 року у даній цивільній справі залучено правонаступника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_1 , оскільки позивач у справ ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 . ОСОБА_9 склав заповіт на ОСОБА_10 25 січня 2007 року, що посвідчений секретарем Копіївської сільської ради Тульчинського району. 23 вересня 2008 року ОСОБА_11 , яка діяла в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_10 звернулась із заявою до Тульчинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_9 . 15 вересня 2012 року державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. видано свідоцтво на ім`я ОСОБА_10 про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 . Позивач вважає, що нотаріусом при вчиненні відповідної нотаріальної дії було порушено законодавство, яке призвело до порушення його прав, що є підставою для визнання недійсними виданих свідоцтв на ім`я ОСОБА_12 . Нотаріус зобов`язана була перевірити заповіт на відповідність його вимогам законодавства. Державним нотаріусом не з`ясовано кола спадкоємців, яких не закликано до спадкування. Відповідачі не повідомили нотаріуса про наявність спадкоємця першої черги. У зв`язку із недобросовісною поведінкою відповідачів видано свідоцтво про право на спадщину за нікчемним заповітом спадкоємці п`ятої черги, за наявності спадкоємця першої черги за законом, що призвело до порушення прав позивача. Просить визнати протиправною бездіяльність державного нотаріуса щодо не перевірення заповіту та визнання протиправною бездіяльність державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори щодо невчинення дій щодо закликання спадкоємців, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлого ОСОБА_9

08 червня 2023 року з позовом до суду звернулась третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 . Даний позов мотивований тим, що 27 квітня 2023 року він отримав від адвоката Кравець В.А. копію заяви про залучення його в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у справу 148/281/23 за позовом ОСОБА_8 . Його батько ОСОБА_8 повідомив, що його права на спадщину після свого батька були скасовані у зв`язку із наявністю заповіту складеного від імені ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 , який ним оскаржується. Пізніше йому стало відомо, що ухвалою від 12 квітня 2023 року Тульчинського районного суду у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Кравець В А. про залучення його до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відмовлено. Вважає, що заповіт складений від імені ОСОБА_9 є нікчемним. Нотаріусом при вчиненні відповідної нотаріальної дії, було порушено законодавство, яке призвело до порушення його прав, що є підставою для визнання недійсними виданих свідоцтв на ім`я ОСОБА_13 ( ОСОБА_7 ). Оскільки він вважав, що спадщину прийняв спадкоємець першої черги і не знав, що свідоцтво про право на спадщину видано спадкоємцю п`ятої черги за нікчемним заповітом, нотаріус не закликав інших спадкоємців до спадкування, зокрема, шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі це є поважною причиною поновлення пропущеного строку. Просить визнати протиправною бездіяльність державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори щодо не перевірення заповіту, визнати протиправною бездіяльність державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори щодо невчинення дій щодо закликання спадкоємців, визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлого ОСОБА_9 , визначити йому для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , додатковий строк два місяці, який обчислюється з дня набрання рішенням законної сили.

Також, в цивільній справі є відзив відповідача ОСОБА_7 , у якому остання просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача та її прабаба ОСОБА_14 . Після її смерті спадщину прийняв її прадід ОСОБА_9 . Позивач ОСОБА_8 спадщину після своєї матері ні за заповітом, ні за законом не прийняв. 25 січня 2007 року її прадід та батько позивача ОСОБА_9 склав заповіт, яким заповів їй усе майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 прадід ОСОБА_9 помер і після його смерті вона прийняла спадщину. Позивач ОСОБА_8 не прийняв спадщину ні після смерті своєї матері ОСОБА_14 , ні після смерті свого батька ОСОБА_9 . Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у нього порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Права ОСОБА_8 не були порушені, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Також відзив ОСОБА_7 на позовну заяву ОСОБА_5 третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги. Заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги не визнає. Заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги не є самостійними, а вони є повністю аналогічними позовним вимогами позивача за первісним позовом ОСОБА_8 , тобто, не є іншими, а дублюють позовні вимоги ОСОБА_8 , крім позовної вимоги про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 не є спадкоємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_14 . Заповіт на його ім`я не складався і він не є спадкоємцем будь-якої черги за законом. Спадщину не прийняв. З позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд не може при наявності поважної причини визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Жодної поважної причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_5 не надав.

Крім того, є відзив Тульчинської державної нотаріальної контори на позовну заяву ОСОБА_5 , в якому вважають, що ОСОБА_5 не доведено порушення його права, оскільки він спадщину не прийняв та в нього відсутнє право на спадкування. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Зазначення в позовній заяві підстав для визнання поважності прийняття спадщини є безпідставними та такими, що не відповідають нормам закону.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року закрито підготовче судове засідання.

В судовому засідані представник позивача ОСОБА_6 адвокат Щетніцький В.С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 - адвокат Барвінський О.П. позов підтримує. Вважає, що у зв`язку із недобросовісною поведінкою відповідачів, видано свідоцтво на право на спадщину за нікчемним заповітом спадкоємці п`ятої черги, за наявності спадкоємця першої черги за законом, призвело до порушення прав позивача. Нотаріус не перевірила заповіт на відповідність його вимогам законодавства та протиправно вчинила нотаріальну дію видавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ОСОБА_12 .

В судовому засіданні третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 позов підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_7 адвокат Стоян А.С. вважає, що позов ОСОБА_8 правонаступником якого є його дружина ОСОБА_6 , а також позов третьої оосби, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 є безпідставними і не підлягають задоволенню. Як свідчить сама позовна заява про визнання бездіяльності протипрвною моя довірителька ОСОБА_7 ні на момент посвідчення заповіту, ні на момент видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 не працювала в жодному органі, а тому вона не може бути відповідачем по даній справі. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233, 1234 ЦК України, ОСОБА_9 розпорядився своїм майном ще за життя. При посвідченні заповіту у секретаря не було ніяких обмежень, щоб його не посвідчити. Саме свідоцтво про право власності за заповітом видавалось державним нотаірусом на підставі документів. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодні права ОСОБА_8 та ОСОБА_5 порушено небуло ОСОБА_8 мав би право прийняти спадщину після смерті своєї матері, однак він її не прийняв. ОСОБА_8 звертався про поновлення строку з позовом до суду, однак строк не було поновлено. Також звертався визнати заповіт недійсним, у всіх позовах йому було відмовлено. Щодо позову ОСОБА_5 , то жодна норма не передбачає, що він мав право на спадщину після смерті свого діда. Якби батько помер раніше за діда, тоді він мав би право. Його права взагалі не порушені. Він не входить до жодного списку спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Строк позовної давності становить три роки. Пройшло більше двадцяти років після смерті діда, не має підстав поновлювати строк. Вважає позов безпідставним, просить відмовии.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі.

Представник Тульчинської державної нотаріальної контори адвокат Кугутюк О.В. заперечує в задоволенні позову в повному обсязі. Нотаріус діяв в межах закону. При видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_15 жодні права інших осіб порушеі не були.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Копіївка Тульчинського району Вінницької області помер ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

З наданої копії заповіту ві 25 січня 2007 року, посвідченої секретарем Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області видно, що ОСОБА_9 , на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповів правнуці ОСОБА_10 (а.с.9).

В копії спадкової справи № 677/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2009 року видане на ім`я ОСОБА_10 (відповідачка по справі ОСОБА_7 ), спадкове майно на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої на території Копіївської сільської ради (а.с.78).

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2012 видно, що спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняла ОСОБА_10 , а саме на житловий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами (а.с.85).

Рішенням Тульчинського районного суду від 20 березня 2008 року позов ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно його матері ОСОБА_14 задоволено. Однак, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21 січня 2011 року дане рішення було скасовано. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 липня 2011 року рішення апеляційного суду від 21 січня 2011 року було залишено в силі, а касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилено (а.с .67-70 т.1).

Рішенням Тульчинського районного суду від 12 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_8 до Копіївської сільської ради, ОСОБА_10 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. Дане рішення ухвалою апеляційного суду від 2 лютого 2012 року залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено (а.с.71-74 т.1).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Порушення у зв`язку із виданням свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18 сформульовано висновок про те, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , видані ОСОБА_12 за нікчемним заповітом, складеного від імені ОСОБА_9 25 січня 2007 року, посвідченого секретарем Копіївської сільської Ради Тульчинського району Слівінською С.Е., суд виходить з того, що ні позивачем, ні третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги не надано підтверджуючих доказів, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2009 року видане на ім`я ОСОБА_10 (відповідачці по справі ОСОБА_7 ) на земельну ділянку, розташованої на території Копіївської сільської ради та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2012 після смерті ОСОБА_9 видане ОСОБА_10 (відповідачці по справі ОСОБА_7 ) на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, видані на ім`я відповідачки з порушеннями норм закону.

Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, позивачем та третьою особою також не надано жодногого доказу, який би свідчив про бездіяльність державного нотаріуса.

Щодо позовної вимоги третьої особи ОСОБА_5 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його діда ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд також вважає, що немає підстав для задоволення позову.

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевказаного, суд прийшов до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б доводили наявність існування обставин та підстав для задоволення позовів не надано.

Також у судовому засіданні відповідачі просили застосувати строк позовної давності.

Згідно до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Однак суд застосовує позовну давність лише тоді коли є підстави для задоволення позовних вимог.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, визнання додаткового строку для прийняття спадщини, за своєю недоведеністю та відсутністю правового обгрунтування, є безпідставними, а тому в задоволенні позовів необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 211, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовити.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача Тульчинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, визнання додаткового строку для прийняття спадщин відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2025 року.

Суддя: І. В. Скаковська