справа № 953/7667/24 головуючий у суді І інстанції Савицький О.А.
провадження № 22-ц/824/7837/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в закритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у справі за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Мегабанк», ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулося до суду із заявою про розкриття у АТ «Мегабанк» інформації, яка містить банківську таємницю щодо ПП-ФО ОСОБА_1 , а саме надання інформації про обсяг та обіг грошових коштів за період з 06 серпня 2019 року по дату ухвалення рішення суду, по розрахунковим рахункам, із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку.

Заява обґрунтована тим, що до ГУ ДПС у Чернігівській області надійшли відомості з Єдиного державного реєстру щодо припинення підприємницької діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 , що відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. Так, з метою проведення відповідних заходів, заявником на підставі ст.ст. 20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України ОСОБА_1 було надіслано лист від 29 грудня 2021 року № 3204/Ж12/25-01-07-09-12 щодо закриття розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах, та надання всіх документів пов`язаних з господарською діяльністю за період з 18 листопада 2019 року по 11 жовтня 2021 року. Крім того, заявником надіслано лист до АТ «Мегабанк», де у ПП-ФО ОСОБА_1 відкриті розрахункові рахунки, з проханням надати інформацію по цим рахункам, однак у наданні запитуваної інформації банком було відмовлено з посиланням на положення ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України заявником було призначено документальну позапланову перевірку платника податку ПП-ФО ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 14 травня 2019 року по 11 жовтня 2021 року. Заявник зазначає, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах, проте ПП-ФО ОСОБА_1 вказані розрахункові рахунки не були закриті. Посилаючись на положення ст. 1076 ЦК України, ст.ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» заявник вимушений був звернутись до суду з даною заявою у порядку, передбаченому п.73.4 ст. 73 ПК України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Чернігівській області відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Чернігівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Головне управління ДПС у Чернігівській області посилається на аналогічні обставини викладенні ним у заяві про розкриття АТ «Мегабанк» інформації, яка містить банківську таємницю щодо ПП-ФО ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що до ГУ ДПС у Чернігівській області надійшли відомості з Єдиного державного реєстру щодо припинення підприємницької діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 , що відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки.

З метою проведення відповідних заходів, ГУ ДПС у Чернігівській області на підставі ст.ст. 20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України ОСОБА_1 було надіслано лист від 29 грудня 2021 року № 3204/Ж12/25-01-07-09-12 щодо закриття розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах, та надання всіх документів пов`язаних з господарською діяльністю за період з 18 листопада 2019 року по 11 жовтня 2021 року.

ГУ ДПС у Чернігівській областінадіслано лист до АТ «Мегабанк», де у ПП-ФО ОСОБА_1 відкриті розрахункові рахунки, з проханням надати інформацію по цим рахункам, однак у наданні запитуваної інформації банком було відмовлено з посиланням на положення ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України заявником було призначено документальну позапланову перевірку платника податку ПП-ФО ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 14 травня 2019 року по 11 жовтня 2021 року.

ГУ ДПС у Чернігівській областізазначає, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах, проте ПП-ФО ОСОБА_1 вказані розрахункові рахунки не були закриті.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів щодо проведення у встановленому порядку перевірки з питань дотримання податкового законодавства та/або неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством, а також на підтвердження існування обставин, за яких перевірка є неможливою або є інша об`єктивна потреба у розкритті такої інформації. Також заявником не наведено чітко окреслених обставин, які є умовою для проведення перевірки запитуваної інформації, не вказано конкретні обставини порушення податкового законодавства. Заявником не надано доказів на підтвердження підстав для звернення з даною заявою про розкриття банківської таємниці (тобто не зазначено, яка саме операція була здійснена).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до ст. 348 ЦПК України в заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Відповідно до частини другої статті 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.

Отже, у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суд від 19 травня 2022 року у справі №386/17441/21, від 08 червня 2022 року у справі №686/17998/21, від 18 лютого 2020 року у справі №761/4673/19, від 27 червня 2022 року в справі №686/17906/21, від 21 липня 2022 року у справі №686/17914/21, від 21 квітня 2022 року у справі №761/8629/19.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду, ГУ ДПС у Чернігівській області в заяві посилався лише на те, що ним направлено лист ОСОБА_1 від 29 грудня 2021 року № 3204/Ж12/25-01-07-09-12 з повідомленням про проведення перевірки щодо закриття розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах, та надання всіх документів пов`язаних з господарською діяльністю за період з 18 листопада 2019 року по 11 жовтня 2021 року

До заяви ГУ ДПС у Чернігівській області додано копію цього листа (а.с. 7-8) та зворотне поштове повідомлення (а.с. 8 на звороті). Разом з тим, поштове зворотне повідомлення не містить відомостей про вручення ОСОБА_1 даного листа.

Згідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

ГУ ДПС у Чернігівській області звертаючись до АТ «Мегабанк» з проханнямнадати інформацію щодо руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 , а потім і до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо платника податків фізичної особи ОСОБА_1 не надало відомостей про те, що керівником, його заступником або іншою уповноваженою особою контролюючого органу було призначено проведення документальної позапланової перевірки і про це в порядку визначеному пунктом 78.4 статті 78 ПК України був виданий наказ.

Також, ГУ ДПС у Чернігівській області не надав суду копію наказу про призначення документальної позапланової перевірки і не посилається на нього ні в заяві, із зазначенням його номеру та дати, ні в апеляційній скарзі. В матеріалах справи такий наказ також відсутній, як і відсутні данні про його направлення та отримання ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю ГУ ДПС у Чернігівській області не надав до суду належних та допустимих доказів щодо відсутності ОСОБА_1 , за місце його проживання та неможливості утримання вказаних відомостей безпосередньо від нього.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ГУ ДПС у Чернігівській області документально не підтверджено того, що ним здійснено всі заходи досудового отримання інформації, що містить банківську таємницю та не додано до заяви документального підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, що суперечить ст. 81 ЦПК України.

За таких обставин, висновок суду про відсутність підстав для розкриття банківської таємниці є правильним.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними за змістом доводам заяви про розкриття банківської таємниці та не містять обставини, які б свідчили про неправильність висновків суду першої інстанції.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.