Справа № 214/1296/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст.ст.173, 432 ЦПК України заяву представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» Савельєвої Вікторії Юріївни про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу №214/1296/25, виданого 06.03.2025 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» Савельєва В.Ю. звернулася до суду із заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 25.03.2025 (надійшла до суду 02.04.2025), в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 06.03.2025 у справі №214/1296/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1 324 грн. 26 коп. та судового збору у сумі 302 грн. 80 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 06.03.2025 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ за результатами розгляду заяви ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, 19.03.2025 до ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» надійшла заява від ОСОБА_1 , до якої було долучено копію договору купівлі-продажу від 10.12.2024. Із наданих ОСОБА_1 документів стало відомо, що вона не є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак не є споживачем послуг, що надаються ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ». На момент укладення договору усі наявні у неї боргові зобов`язання було переведено на покупця як дійсного власника квартири. Зважаючи на вищевказані обставини, які свідчать про відсутність між ОСОБА_1 та ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» зобов`язань, остання не є належним боржником, тому, на переконання представника ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в розумінні ч.2 ст.432 ЦПК України є очевидними.

Заяву зареєстровано 02.04.2025 та за результатами автоматизованого розподілу передано у провадження судді Євтушенку О.І. як раніше визначеному складу суду.

Учасники справи про свою участь в судовому засіданні не заявили, будучи повідомленими належним чином. З урахуванням визначеного ст.173, ч.2 ст.432 ЦПК України процесуального строку на розгляд заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за можливе заяву розглянути за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Суд, дослідивши матеріали заяви, долучені до неї документи, матеріали цивільної справи, доходить висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 06.03.2025 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» заборгованості за спожитий природній газ за період з травня 2022 року до грудня 2024 року у розмірі 1 324 грн. 26 коп., а також 302 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

При видачі судового наказу судом, зокрема, було враховано, що за наданими ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» доказами ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2021, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Риковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-477, а відтак повинна нести відповідальність за зобов`язаннями з утримання належного їй майна.

Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в порядку ст.ст.173, 432 ЦПК України представник ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» посилалась на те, що за наданими ОСОБА_1 документами, з грудня 2024 року вона не є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак не є споживачем послуг, що надаються ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».

Дослідженням наданої заявником копії договору встановлено, що дійсно 10.12.2024 ОСОБА_1 відчужила на користь ОСОБА_2 належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-2324. За умовами п.4.10 договору, за домовленістю сторін, наявний на момент оформлення договору борг за комунальні послуги переходить до покупця, який зобов`язується його сплатити.

Як слідує зі ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

У розумінні п.1-1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є різновидом виконавчих документів, що підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання судового наказу як виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові: матеріально правові свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин; процесуальними підставами є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ (судовий наказ) таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання судового рішення та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Правові висновки з цього приводу також наведені Верховним Судом у постанові від 09.06.2022 у справі №2-118/2001.

Аналізом встановлених обставин із обсягу проаналізованих доказів судом встановлено, що фактично на момент видачі судового наказу 06.03.2025 були відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» заборгованості за спожитий природній газ за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з 10.12.2024 вона не є власником цього житлового приміщення, де обліковується борг, а наявні боргові зобов`язання було переведено на покупця дійсного власника. Зважаючи на те, що про існування цих обставин стало відомо стягувачеві після видачу судового наказу судом, а їх наявність визначає існування матеріально-правових підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву представника ТзОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» задовольнити. На переконання суду, ухвалення такого рішення забезпечить правову визначеність та остаточність у правовідносинах між сторонами та недопущення безпідставного притягнення ОСОБА_1 до цивільно-правової відповідальності.

Керуючись ст.ст.173, 259, 260, 351-353, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» Савельєвої Вікторії Юріївни про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу №214/1296/25 від 06.03.2025 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ №214/1296/25 (2-н/214/255/25), виданий 06.03.2025 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» заборгованості за спожитий природній газ за період з травня 2022 року до грудня 2024 року у розмірі 1 324 грн. 26 коп., а також 302 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Ухвала суду в іншій частині оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано без проголошення 11.04.2025.

Суддя О.І. Євтушенко