Провадження № 2/521/319/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Міністерства оборони України, Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», Громадська організація «Старицького 10» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися з позовом до Міністерства оборони України, Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», Громадська організація «Старицького 10» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за захистом своїх порушених прав, як особи, які мають право на приватизацію житлових приміщень гуртожитку посилаючись на наступні обставини.

У 2022 році мешканцями гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з метою захисту своїх прав було організовано Громадську організацію «Старицького 10», за допомогою якої вони готували та звертали колективні звернення до державних органів та установ.

Статут ГО «Старицького 10», як організації захисту прав у спірних відносинах.

ГО «Старицького 10» є добровільним об?єднанням фізичних осіб, створеним для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших інтересів своїх членів та/або інших осіб.

Члени правління ГО «СТАРИЦЬКОГО 10» є мешканцями гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» (далі - «ДП МОУ «Південьвійськбуд»).

Рішенням Одеської міської ради № 2493-VI від 21.12.2012 року «Про надання згоди на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитків з інженерними мережами, зовнішніми інженерними мережами та іншим обладнанням і майном соціальної інфраструктури, які знаходяться на балансі державних підприємств та розташовані у м. Одесі» вирішено дати згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитків з інженерними мережами, зовнішніми інженерними мережами та іншим обладнанням і майном соціальної інфраструктури, які знаходяться на балансі державних підприємств та розташовані у м. Одесі, згідно з додатком.

Додатком до рішення Одеської міської ради № 2493-VI от 21.12.2012 року «Перелік гуртожитків з інженерними мережами, зовнішніми інженерними мережами та іншим обладнанням і майном соціальної інфраструктури, які знаходяться на балансі державних підприємств та розташовані у м. Одесі» пунктом 4 визначено гуртожиток ДП МО України «Югвоєнбуд» («Південьвійськбуд») по вул. Старицького, 10.

Листом від 02 квітня 2014 року ТВО директора Департаменту економічної діяльності Міністерства оборони України у відповідь на звернення гр. ОСОБА_7 щодо передачі до комунальної власності гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зазначила, що на вказаний час Департаментом розробляється проект наказу щодо передачі до комунальної власності зазначеного гуртожитку.

30 жовтня 2014 року листом № 220/9553 заступник Міністра оборони України генерал - лейтенант Ліщинський О. І. звернувся до Одеського міського голови Труханова Г. Л. із проханням розглянути питання щодо прийому в комунальну власність територіальної громади міста Одеси житлового фонду та об`єктів інфраструктури.

Мешканцями гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 направлено ряд запитів до різних установ з приводу забезпечення передання спірного гуртожитку до комунальної власності задля можливої подальшої приватизації житлових приміщень у вказаному гуртожитку 10, однак позитивного рішення прийнято не було.

У вересні 2022 року ГО «Старицького 10» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», у якій просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», що полягає у невжитті заходів щодо передачі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 08 грудня 2015 року у власність територіальної громади в особі Одеської міської ради;

- зобов?язати Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» вжити заходів щодо передачі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 08 грудня 2015 року у власність територіальної громади в особі Одеської міської ради.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ДП МОУ «Південьвійськбуд» систематично допускається протиправна бездіяльність та не виконуються заходи щодо реалізації приписів ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», як того зобов?язує даний Закон.

Порушене право позивачі пов?язували із тим, що в результаті бездіяльності відповідача щодо передачі гуртожитку до територіальної громади міста Одеси мешканці гуртожитку позбавлені можливості реалізувати своє право на приватизацію кімнат у гуртожитку.

Рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2414/22 від 26 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог ГО «Старицького 10» відмовлено, постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 14 вересня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи вищевказані рішення суди виходили з того, що:

- Громадською організацією «Старицького 10» не доведено, які саме і чим саме порушені його права з боку Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд»;

- Громадяни, які проживають у гуртожитках, не наділені правом на звернення до суду з позовами про передачу гуртожитків у власність територіальних громад, оскільки їх право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках носить похідний характер й виникає лише після передачі гуртожитків у власність відповідної територіальної громади.

З цього можна зробити висновок, що на спірні відносини поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», адже, гуртожиток не перебуває у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, а перебуває у господарському віданні Державного підприємства.

Відповідно до положень пункту 4.2 Статуту ДП МОУ «Південьвійсьбуд», затвердженого 29 січня 1998 року Міністром оборони України, майно підприємства є державної власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання; підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству

Тобто, власником гуртожитку є Держава Україна, однак, гуртожиток не знаходиться ані у власності Збройних Сил України, ані у їх віданні, що, зокрема, робить нерелевантними норми Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" та постанову Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1282 "Про затвердження Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних сил".

Позивачі вважають протиправною позицію, висловлену у листі - відповіді Управління корпоративної політики Міністерства оборони України від 05 липня 2023 року № 1787/1932 щодо того, що передача до комунальної власності гуртожитку для подальшої приватизації може порушити права військовослужбовців, що здійснюють заходи з відсічі збройної агресії вважають протиправними та дискримінуючими, адже, Міністерство фактично підписується під тим, що житло позивачів буде передано іншим військовослужбовцям. Більше того, це прямо вказує на те, що правами мешканців гуртожитку знехтують через можливе порушення прав і свобод інших осіб.

Таким листом Міністерство вказує, що позивачі, як особи, які мають законодавчі гарантії щодо приватизації як робітники системи Міністерства оборони України, її підрозділів та підприємств позбавляються своїх прав через припущення структурного підрозділу Міністерства оборони України.

Підсумовуючи вищевикладене позивачі вважають, що рішення про передачу гуртожитку з державної до комунальної власності приймається Міністерством оборони України з наданням згоди на таку передачу з боку органу місцевого самоврядування.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять визнати протиправною та незаконною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення про передачу гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов?язати Міністерство оборони України прийняти рішення про безоплатну передачу до комунальної власності територіальної громади міста Одеси об?єкт державного житлового фонду, а саме: гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом із об?єктами інженерної інфраструктури, що обслуговують цей будинок; зобов?язати Одеську міську раду та виконавчий комітет Одеської міської ради вжити заходів, передбачених статями 6, 7 Закону України "Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР" направлених невиконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , позивачі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник інших позивачів в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про подальший розгляд позову у його відсутності.

Представники Міністерства оборони, Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради та Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» заперечували проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та передчасними, про що надали відзиви.

Представник ГО «Старицького 10» в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів та представника позивачів, думку представників відповідачів та третьої особи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що всі позивачі зареєстровані та проживають у гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями їх паспортів та посвідченнями на право зайняття житлової площі у відомчому гуртожитку. (т.1 а.с.19-41)

У 2022 році мешканцями гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з метою захисту своїх прав було організовано Громадську організацію «Старицького 10», за допомогою якої вони готували та звертали колективні звернення до державних органів та установ. (т.1 а.с.38)

ГО «Старицького 10» є добровільним об?єднанням фізичних осіб, створеним для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших інтересів своїх членів та/або інших осіб. (т.1 а.с.42-54)

Гуртожиток, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10 перебуває у власності держави в особі Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» (далі - «ДП МОУ «Південьвійськбуд») на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.12.2005р. Одеським міським управлінням юстиції, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.12.2015р., індексний номер 49276929. (т.1 а.с.64-66)

Рішенням Одеської міської ради № 2493-VI від 21.12.2012 року «Про надання згоди на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитків з інженерними мережами, зовнішніми інженерними мережами та іншим обладнанням і майном соціальної інфраструктури, які знаходяться на балансі державних підприємств та розташовані у м. Одесі» вирішено дати згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитків з інженерними мережами, зовнішніми інженерними мережами та іншим обладнанням і майном соціальної інфраструктури, які знаходяться на балансі державних підприємств та розташовані у м. Одесі, згідно з додатком.

Додатком до рішення Одеської міської ради № 2493-VI от 21.12.2012 року «Перелік гуртожитків з інженерними мережами, зовнішніми інженерними мережами та іншим обладнанням і майном соціальної інфраструктури, які знаходяться на балансі державних підприємств та розташовані у м. Одесі» пунктом 4 визначено гуртожиток ДП МО України «Югвоєнбуд» («Південьвійськбуд») по вул. Старицького, 10. (т.1 а.с.56-57)

Листом від 02 квітня 2014 року ТВО директора Департаменту економічної діяльності Міністерства оборони України у відповідь на звернення гр. ОСОБА_7 щодо передачі до комунальної власності гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зазначила, що на вказаний час Департаментом розробляється проект наказу щодо передачі до комунальної власності зазначеного гуртожитку. (т.1 а.с.58)

30 жовтня 2014 року листом № 220/9553 заступник Міністра оборони України генерал - лейтенант Ліщинський О.І. звернувся до Одеського міського голови Труханова Г.Л. із проханням розглянути питання щодо прийому в комунальну власність територіальної громади міста Одеси житлового фонду та об`єктів інфраструктури. (т.1 а.с.39)

17 грудня 2014 року мешканці гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 звернулися до Одеського міського голови із проханням розглянути питання щодо прийняття у комунальну власність вказаного гуртожитку. (т.1 а.с.60-61)

ТВО директора департаменту економічної діяльності Міністерства оборони України на адресу ТВО директора ДІ МОУ «Південьвійськбуд» було направлено лист від 16 лютого 2015 року № 225/1/522, згідно якого Департаментом підготовлено проект наказу «Про безоплатну передачу майна в комунальну власність територіальної громади міста Одеса». (т.1 а.с.62)

05 червня 2015 року листом № 1849/01-20 Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до директора ДП «Південьвійськбуд» із проханням підготувати необхідну технічну документацію гуртожитків, що містяться на балансі підприємства для передачі у власність територіальної громади. (т.1 а.с.63)

Листом від 26 січня 2017 року № 12 ДП МОУ «Південьвійськбуд» повідомило Міністерство оборони України про необхідність отримання згоди МОУ на передачу гуртожитку до комунальної власності. (т.1 а.с.67-68)

28 лютого 2017 року листом № 17 ДП МОУ «Південьвійськбуд» звернулося до Концерну «Військессерменеджмент» Міністерства оборони України де зазначило, що до керівництва ДП МОУ «Південьвійськбуд» постійно звертаються мешканці гуртожитку з проханням допомогти вирішити питання про передачу гуртожитку до комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 та звинувачують керівництво підприємства у зволіканні вирішення проблеми. (т.1 а.с.69-70)

Листом від 06 квітня 2017 року зареєстрованим за № 503/4/2656 ТВО начальника Головного управління майна та ресурсів зазначило, що зверталося до ДП МОУ «Південьвійськбуд» з пропозицією погодити передачу гуртожитку. (т.1 а.с.73)

04 січня 2022 року в інтересах мешканця гуртожитку ОСОБА_3 було спрямовано три адвокатські запити до ДП МОУ «Південьвійськбуд» про надання інформації, що стосується заселення гуртожитку, прийняття його на баланс, набуття права власності та державної реєстрації а також надання обґрунтованого та затвердженого розрахунку тарифів на надання житлово - комунальних послуг. (т.1 а.с.75-77)

Відповіддю № 384 від 17 січня 2022 року, підписаною директором Державного підприємства «Південьвійськбуд», у наданні інформації відмовлено з підстав того, що: «Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» з громадянкою ОСОБА_3 , інтереси якої Ви представляєте, жодних договорів не укладало, відповідно, повідомлень про припинення дії договору та пропозиції щодо укладання нового договору про надання житлово - комунальних послуг на 2022 рік громадянці ОСОБА_3 не надсилались». (т.1 а.с.78)

19 січня 2022 року в інтересах ОСОБА_3 було спрямовано ще один адвокатський запит, в якому містилося прохання про розгляд питання, порушені у адвокатських запитах, датованих 04 січня 2022 року за вх. № 01, 02 та 03 від 10 січня 2022 року із наданням обґрунтованої відповіді. (т.1 а.с.79-80)

Відповіддю № 396 від 27 січня 2022 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» повторно зазначило про те, що ОСОБА_3 у відносинах із ДП МОУ «Південьвійськбуд» не перебуває, а адвокат зловживає своїми повноваженнями. (т.1 а.с.81)

07 лютого 2022 року до Одеської міської ради було направлено адвокатський запит в інтересах мешканця гуртожитку ОСОБА_1 про надання інформації - чи вживалися з боку Одеської міської ради та/або інших підпорядкованих установ/підприємств/організацій дії щодо передачі в комунальну власність гуртожитку по АДРЕСА_1 починаючи з грудня 2015 року?; - чи має намір Одеська міська рада вживати дій щодо передачі в комунальну власність гуртожитку по АДРЕСА_1 ?; Надати документальне підтвердження заходів, вжитих щодо передачі в комунальну власність гуртожитку по АДРЕСА_1 за наявності таких. (т.1 а.с.82-83)

14 лютого 2022 року до Міністерства оборони України було спрямовано звернення ГО «Старицького 10» про надання інформації - чи вживалися з боку Міністерства оборони України та/або інших підпорядкованих установ/підприємств/організацій дії щодо передачі в комунальну власність гуртожитку по АДРЕСА_1 починаючи з грудня 2015 року?;- чи має намір Міністерство оборони України вживати дій щодо передачі в комунальну власність гуртожитку по АДРЕСА_1 ?; Надати документальне підтвердження заходів, вжитих щодо передачі в комунальну власність гуртожитку по АДРЕСА_1 за наявності таких. (т.1 а.с.84-85)

Тим самим листом, що підтверджується описом вкладенням до цінного листа, було направлено запит з проханням надати інформацію щодо порядку та компетенції ДІ МОУ «Південьвійськбуд» при формуванні тарифів на житлово - комунальні послуги; надати відповідні рішення компетентних органів щодо затвердження тарифів на надання житлово - комунальних послуг/утримання будинку та прибудинкової території гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.86-87)

26 березня 2022 року ГО «Старицького 10» було направлено документи, що підтверджують правомірність проживання у гуртожитку, оскільки керівник ДП МОУ «Південьвійськбуд» на особистому прийомі зазначив, що в результаті втрати ряду документів на підприємстві він не може встановити чи є перелічені особи носіями прав і обов`язків у відносинах із ДП МОУ «Південьвійськбуд». (т.1 а.с.88-89)

Відповідь не надавалася.

15 листопада 2022 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради надано відповідь, якою зазначено, що передача об?єктів здійснюється комісією з питань передачі об`єктів, яку утворює та призначає її голову виконавчий орган міської ради. (т.1 а.с90-91)

06 грудня 2022 року Одеська обласна прокуратура надала ГО «Старицького 10» відповідь № 15/3/2 - 3212-22, якою остання зазначила, що ГО «Старицького 10» вже звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом. Окрім цього, прокуратура не наділена повноваженнями щодо перевірки питань, зазначених у заяві. (т.1 а.с.92-93)

23 січня 2023 року Юридичний департамент Одеської міської ради № 89 вих. у відповідь на лист від 04 січня 2023 року зазначив, що позиція міської ради стосовно передачі гуртожитку оформлена безпосередньо її рішенням від 21 грудня 2012 року № 2493-VI.(т.1 а.с.94-95)

У вересні 2022 року ГО «Старицького 10» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», у якій просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», що полягає у не вжитті заходів щодо передачі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 08 грудня 2015 року у власність територіальної громади в особі Одеської міської ради;

- зобов?язати Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» вжити заходів щодо передачі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 08 грудня 2015 року у власність територіальної громади в особі Одеської міської ради.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ДП МОУ «Південьвійськбуд» систематично допускається протиправна бездіяльність та не виконуються заходи щодо реалізації приписів ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», як того зобов?язує даний Закон, а саме в результаті бездіяльності відповідача щодо передачі гуртожитку до територіальної громади міста Одеси мешканці гуртожитку позбавлені можливості реалізувати своє право на приватизацію кімнат у гуртожитку.

Рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2414/22 від 26 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог ГО «Старицького 10» відмовлено, постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 14 вересня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказаним рішенням встановлено, що - Громадською організацією «Старицького 10» не доведено, які саме і чим саме порушені його права з боку Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд»; - Громадяни, які проживають у гуртожитках, не наділені правом на звернення до суду з позовами про передачу гуртожитків у власність територіальних громад, оскільки їх право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках носить похідний характер й виникає лише після передачі гуртожитків у власність відповідної територіальної громади.( т.1 а.с.9-107)

19 листопада 2022 року ГО «Старицького 10» звернулося до Міністра оборони Резнікова О. Ю. із заявою, де просило провести перевірку законності бездіяльності ДП «Південьвійськбуд», що полягає у ухиленні виконання приписів Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; провести перевірку законності дій ДП «Південьвійськбуд» під час забезпечення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 життєво необхідними житлово - комунальними послугами; провести перевірку витрат коштів, які виділялися і виділяються ДП «Південьвійськбуд» на предмет розтрати, нецільового витрачання коштів та неправомірного їх списання, однак відповіді не отримано. (т.1 а.с.108-111)

Тотожні листи було направлено на адресу Генерального прокурора України та Одеського обласного прокурора. Результат відсутній. (т.1 а.с.112-115)

04 травня 2023 року ГО «Старицького 10» звернулося до Міністра оборони Резнікова О. Ю. із заявою, в якій просило відповісти на наступні питання: - чи визнає Міністерство оборони України право мешканців гуртожитку на приватизацію приміщень гуртожитку на підставі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»? Чи планує Міністерство оборони України передачу гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 раді, як органу місцевого самоврядування, в порядку Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»? Якщо планує, то які заходи вжила та вживатиме з цього приводу? Якщо не планує, то навести з яких міркувань.(т.1 а.с.116)

05 липня 2023 року Управлінням корпоративної політики Міністерства оборони України від 05 липня 2023 року № 1787/1932 надано відповідь, якою зазначено, що згода на безоплатну передачу спірного гуртожитку до комунальної власності у встановленому чинним законодавством порядку Міністерством оборони України не надавалась. (т.1 а.с.131-132)

Окрім цього зазначено, що з огляду на режим військового стану передача гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з власності Держави в комунальну власність, Міністерством оборони України не розглядається, оскільки це може привести до порушення прав та свобод військовослужбовців Збройних Сил України, які на теперішній час здійснюють заходи задля відсічі збройної агресії.

18 липня 2023 року ГО «Старицького 10» звернулося до Міністра оборони Резнікова О. Ю. із заявою, в якій просило відповісти на наступні питання: Надати інформацію щодо того чи вчинялися Вами дії щодо скасування Свідоцтва про право власності ДП МОУ «Південьвійськбуд» на нерухоме майно від 08 грудня 2015 року індексний номер 49276929. Чи плануються з Вашого боку дії щодо скасування Свідоцтва про право власності ДП МОУ «Південьвійськбуд» на нерухоме майно від 08 грудня 2015 року індексний номер 49276929?. (т.1 а.с.118)

23 листопада 2022 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради у відповідь на звернення мешканця гуртожитку зазначила, що мешканці гуртожитку мають сплачувати за теплопостачання та у телефонному режимі адміністрація отримала відповідь про те, що заборгованість перед КП «Теплопостачання міста Одеси» складає 383 668,83 гривні. Зазначено про обов?язковість сплати за теплопостачання та про те, що саме сплата боргів пришвидшить підключення теплопостачання. (т.1 а.с.122)

28 листопада 2022 року ГО «Старицького 10» звернулося до Одеського обласного прокурора із заявою, в якій просило провести перевірку законності бездіяльності ДП «Південьвійськбуд», що полягає у ухиленні від надання послуг теплопостачання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та вжити заходів щодо недопущення пошкодження державного майна та пошкодження систем опалення у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Тотожній лист було спрямовано і на адресу Голови Одеської обласної військової адміністрації. (т.1 а.с.123)

03 січня 2023 року Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України листом № 503/К-159/3 відповіло, що систему опалення у гуртожитку підготовлено вчасно згідно Акту від 29 вересня 2022 року, однак КП «Теплопостачання міста Одеси» не подано теплоносії в систему опалення гуртожитку через наявну заборгованість станом на 01 листопада 2022 року у сумі 656 183,25 грн. (т.1 а.с.125-126)

21 листопада 2023 року КП «Теплопостачання міста Одеси» листом № 13.07-04-2881 зазначило, що ДП МОУ «Південьвійськбуд» не зверталося до КП «Теплопостачання міста Одеси» із заявою про підключення системи теплопостачання гуртожитку по АДРЕСА_1 .

13 січня 2023 року листом № 02.01-21/22 КП «Теплопостачання міста Одеси» відповіло мешканцю гуртожитку, що відпуск теплової енергії до гуртожитку за наявності боргу з оплати належать до компетенції балансоутримувача (власника) гуртожитку та його органу управління і після отримання від органу управління гуртожитком заявки на підключення будинку за адресою: АДРЕСА_1 до міських мереж теплопостачання, постачання теплової енергії в будинок буде відновлено. (т.1 а.с.127-128)

На скаргу до Малиновської окружної прокуратури міста Одеси з приводу відсутності опалення у гуртожитку було надано відповідь від 13 грудня 2022 року, якою зазначено, що прокуратура представляє виключно інтереси у суді та роз?яснила право на звернення до суду за захистом своїх прав. (т.1 а.с.129-130)

29 січня 1998 року Міністром оборони України видано Наказ № 27 «Про створення та реєстрацію державних підприємства Міністерства оборони України», яким вирішено провести розформування військових частин і на їх базі організувати створення відособлених структурних підрозділів ДП МОУ Укрвійськбуд, Західвійськбуд, Південьвійськбуд, Кримвійськбуд.

У межах справи № 522/30561/13-ц, де позивач - фізична особа, звертався за встановленням факту, що дозволить йому отримувати пенсію на пільгових умовах встановлено, що: «Листом від 05.11.2013 року відповідачем було відмовлено у видачі вищезазначеної довідки, посилаючись на те, що: «...розформована частина НОМЕР_1 , потім НОМЕР_2 документацію про умови праці і тривалість робочого часу до правонаступника не передала».»

Більше того, тим самим рішенням закріплено, що Наказом Міністерства оборони України № 27 від 29 січня 1998 року в/ч НОМЕР_1 розформовано у 1998 році, а її правонаступником визначено Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд».

Одеська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону у межах справи № 916/2414/22 надала відзив від 07 лютого 2023 року № 5-4-620ВИХ-23, яким зазначила, що ДІ МОУ «Південьвійськбуд» є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі щодо військового майна, яке належало військовій частині, до складу якого входить гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Перед зверненням до Малиновського районного суду міста Одеси позивачі звернулися із даним позовом до Одеського окружного адміністративного суду вважаючи, що суть вимог до відповідачів зводиться до спонукання їх до вчинення дій, як суб?єктів владних повноважень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 420/30232/23, яка набрала чинності 20.12.2023р., відмовлено у відкритті провадження з причин того, що зважаючи на суб?єктний склад учасників спірних правовідносин та характер таких відносин, враховуючи, що вимоги позивачів не стосуються їх прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а спрямовані на захист житлових прав, тобто цивільних, розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Статями 317 і 319 ЦК України визначено, що саме власнику належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном за власною волею (на власний розсуд). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 зазначено, що управління об`єктами державної власності здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 3 ст. 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин (преамбула Закону).

Особливості забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону, врегульовано Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до частин першої та четвертої статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).

Гуртожитки, включені до статутних капіталів, - це гуртожитки, збудовані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти (у тому числі за кошти державних і колективних підприємств та організацій), що були включені до статутних капіталів (фондів) господарських товариств та інших організацій, створених у процесі приватизації (корпоратизації) колишніх державних (комунальних) підприємств (організацій), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передбачений законом (пункт 2 статті 11 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»).

За змістом пункту 4 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням такого підходу: гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передаються у власність територіальних громад відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 1 жовтня 2013 року у справі № 21-172a13.

За приписами статті 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми власності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону.

Згідно ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» для цілей цього Закону встановлюються такі особливості стосовно використання жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, переданих у власність територіальних громад: державної власності, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом; передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду; прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою); передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування.

Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки (як об?єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Гуртожитки державної форми власності передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону на безкомпенсаційній основі.

Органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону: приймають рішення про прийняття у власність відповідної територіальної громади гуртожитків (майнових комплексів) відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є об?єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей).

Згідно ст. 74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб?єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Відповідно до положень пункту 4.3 Статуту ДП МОУ «Південьвійсьбуд», затвердженого 29 січня 1998 року Міністром оборони України (у редакції наказу Міністерства оборони України від 04.03.2019р. №91), майно підприємства є державної власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання; підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном з обмеженням правомочності розпорядження щодо основних фондів та інших видів майна за згодою Уповноваженого органу управління у випадках, передбачених законодавством України. (т.2 а.с.162-182)

За змістом ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб?єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі об?єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

За приписами ст. 4 Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності» передача об?єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об?єктів, визначених в абзаці шостому частини першої статті 2 цього Закону, та нерухомого майна, призначеного виключно для розміщення дошкільних навчальних закладів.

У абз. 6 ч, 1 ст, 2 Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності» зазначено: об?єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об?єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об?єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров?я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Відповідно до частини третьої статті 4-1 Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності» рішення щодо передачі об?єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об?єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності» передача об?єктів здійснюється комісією з питань передачі об?єктів, до складу якої входять представники виконавчих органів відповідних рад, місцевих органів виконавчої влади, органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій, фінансових органів, підприємств, трудових колективів підприємств, майно яких підлягає передачі.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської, районної у місті ради, якщо інше не передбачено законом, - у разі передачі об?єктів у комунальну власність територіальних громад сіл, селиш, міст, районів у містах утворює комісію з питань передачі об?єктів та призначає її голову:

Порядок утворення і роботи комісії з питань передачі об?єктів визначається: Кабінетом Міністрів України - у разі передачі об?єктів у державну власність; відповідними органами місцевого самоврядування - у разі передачі об?єктів у комунальну власність(частина третя)

Абзацом першим частиною першої статті 7 Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності» передбачено, що з державної у комунальну власність передаються безоплатно такі об?єкти: житлові будинки та гуртожитки, зокрема, військових містечок, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил України (разом з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), у тому числі ті, будівництво яких не завершено.

Безоплатно можуть передаватися також інші об?єкти права державної власності, визначені частиною першою статті 2 цього Закону, якщо такі об?єкти не менш як два рази пропонувалися до приватизації конкурентними способами, але не були продані.

Пунктом 51 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлена виключна компетенція відповідної міської ради надавати згоду на передачу об?єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об?єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об?єктів державної власності.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що ухвалення остаточного рішення, спрямованого на забезпечення права позивачів на житло, є результатом певної правової процедури. Вчинення дій суб?єктами владних повноважень у межах цієї процедури є взаємопов?язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання позивачами житла. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов?язковим. При цьому органи місцевого самоврядування - відповідні ради та виконавчі комітети у зазначеній процедурі також мають здійснити певні дії, спрямовані на прийняття відповідного об?єкта нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Таким чином, Міністерство оборони України є центральним органом державної виконавчої влади, яке від імені держави, відповідно до закону, здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права державної власності, до яких відноситься і будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

Згідно з частиною першою статті 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (стаття 18 ЖК Української РСР).

Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» регламентовано порядок передачі об`єктів державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що передача об`єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням: Кабінету Міністрів України - щодо об`єктів, визначених у абзацах другому -п`ятому частини першої статті 2 цього Закону (крім нерухомого майна, призначеноговик лючно для розміщення дошкільних навчальних закладів); органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об`єктів, визначених в абзаці шостому частини першої статті 2 цього Закону.

Абзацом шостим частини першої статті 2 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передбачено що Об`єктами передачі згідно з цим Законом є:

об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до

статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

В той же час право на звернення до суду гарантується законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється.

Згідно правових позицій Верховного Суду, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, що звернулась з позовом і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

До звернення до Малиновського районного суду м. Одеси позовні вимоги щодо передачі будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 вже розглядалися у 2022-2023р.р. Господарським судом Одеської області. В рішенні по справі № 916/2414/22 Господарський суд Одеської області послався на правові висновки Верховного Суду в аналогічних справах, які полягають у наступному: Громадяни, які проживають у гуртожитках, не наділені правом на звернення до суду з позовами про передачу гуртожитків у власність територіальних громад, оскільки їх право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках носить похідний характер й виникає лише після передачі гуртожитків у власність відповідної територіальної громади.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі N 264/7504/15-ц (провадження N 61-34679св18), від 21 травня 2020 року у справі N401/3644/16-ц (провадження N 61-10132св18). На підставі вказаного висновку Верховного Суду, громадяни, що проживають у гуртожитку, не наділені правом на звернення до суду з позовами про передачу спірного гуртожитку у власність територіальної громади.

Міністерство оборони України є органом, уповноваженим на розпорядження державним майном та самостійно (на власний розсуд) реалізує свої дискреційні повноваження надані йому Законом та має право приймати (або не приймати) рішення щодо передачі об`єкту нерухомого майна (гуртожитку), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в комунальну власність територіальної громади м. Одеса.

Так, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Отже, «дискреція» є одним із передбачених законом засобів здійснення влади, оскільки закон, уповноважуючи владних суб`єктів на виконання відповідних функцій і завдань, закріплюючи ту чи іншу форму такої діяльності, надає їм певний ступінь свободи розсуду оцінювати ситуації, здійснювати правомірний вибір між декількома варіантами рішень (дій), у межах компетенції органу чи особи.

В постанові Верховного Суду 06 березня 2018 року по справі № 522/8089/14-ц, зазначено наступне: «ухвалюючи рішення в цій частині позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив із того, що за своєю правовою природою відповідно до норм чинного законодавства повноваження Міністерства культури і туризму України щодо вирішення питання про передачу гуртожитку до комунальної власності м. Одеси є виключною компетенцією уповноваженого органу, а за загальним правилом цивільного судочинства суд не може втручатися в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень; ключовим завданням суду є здійснення правосуддя».

Судом встановлено, що Міністерство оборони України не надавало згоди на безоплатну передачу спірного гуртожитку до комунальної власності у встановленому законодавством порядку. Крім того, судом встановлено, що Одеська міська рада не зверталася до суду із позовом про передачу спірного гуртожитку у комунальну власність.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позивачі не наділені правом на звернення до суду з позовами про зобов`язання прийняти рішення про передачу гуртожитку у власність територіальної громади, оскільки їх право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку носить похідний характер й виникає лише після передачі гуртожитку у власність відповідної територіальної громади.

Що стосується позовних про зобов`язання Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради вжити заходи, передбачені, статями 6, 7 Закону України "Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР", направлених невиконання вимог чинного законодавства щодо прийняття у комунальну власність житлового будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що ці вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки Одеською міською радою вже прийнято рішення № 2493-VI від 21.12.2012 року, яким надано згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси спірного гуртожитку.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. 9 Житлового кодексу України, ст.ст. 1, 3, 4, 5, 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових умов мешканців гуртожитків». ст.ст.2, 4, 6 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», ст.ст.26, 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Міністерства оборони України, Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», Громадська організація «Старицького 10» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН