Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі судового засідання Ткаченко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача Бондарєва О.С.

за участю представника третьої особи Гомза Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондарєва Олена Сергіївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондарєва О.С., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.04.2009 року уклав з відповідачкою шлюб, про що у виконкомі Часлівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було відповідно складено актовий запис за № 3.

Від даного шлюбу у сторін народилась одна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду № 308/6041/24 від 05.06.2024 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили. Але фактично шлюбні відносини між сторонами припинились ще з 2021 року, із того часу ОСОБА_1 проживав в своїй квартирі АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 разом із неповнолітнім сином сторін ОСОБА_3 , 2009 року народження, залишились проживати в будинку її матері за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, буквально через декілька місяців після цього, син сторін - ОСОБА_3 , через неналежну поведінку відповідачки і абсолютне нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, зібрав речі і переїхав жити до батька.

Оскільки ОСОБА_2 проти цього заперечень не висловлювала, як і не проявляла жодної ініціативи щодо повернення дитини до її помешкання, з того часу дитина - ОСОБА_3 , постійно проживає разом із своїм батьком - позивачем по справі ОСОБА_1 .

Останнє відоме місце проживання/перебування ОСОБА_2 було АДРЕСА_2 . Теперішнє фактичне місце перебування відповідачки - колишньої дружини позивача і матері ОСОБА_3 - невідоме.

Вказує, що вже майже три роки всіма питаннями щодо опікування, догляду, виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_4 займається його батько - позивач по справі ОСОБА_1 .. Мати дітей - відповідачка ОСОБА_2 з 2021 року фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її сина. З дитиною не спілкується, коштів на утримання сина не надає, не навідує його за місцем проживання та навчання, не цікавиться його успіхами в школі, не турбується рівнем його забезпеченості всім необхідним та добробутом, не приймає участі в його вихованні, сприянні його розвитку та соціалізації. Мати ніяким чином не піклується про власного сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Також зазначає, що ОСОБА_2 раніше, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2021 була притягнута до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою суду було встановлено, що ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, оскільки відповідачка вже майже три роки проживає окремо від сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на нього не надає, аліменти не сплачує, Позивач ОСОБА_1 вважає, що у нього є всі правові підстави порушити перед судом питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина, з метою захисту його прав та законних інтересів.

Враховуючи вищенаведене, просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні підтримав позицію свого представника та також просив задовольнити позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні також просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2024 року у справі №308/6041/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.04.2009 виконкомом Часлівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №03, розірвано. Рішення набрало законної сили 09.07.2024 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2024 у справі №308/6123/24 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 02.09.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, підтверджується, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 .

Згідно копії Акту про встановлення факту проживання осіб (особи) не за місцем реєстрації №13/24 від 11.03.2024 року сусідами-свідками за адресою АДРЕСА_3 , було підтверджено факт проживання без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , громадянина ОСОБА_3 , а саме що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2021 року по теперішній час дійсно постійно фактично, без реєстрації, проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_4 . Будь-яких інших осіб, які би користувались даним житловим приміщенням немає.

Також згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/002785336 від 20.03.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно листа директора Ужгородського ліцею «Лідер» Ужгородської міської ради Закарпатської області №01-32/112 від 09.04.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Ужгородському ліцеї «Лідер» з 31.08.2015 року по теперішній час. Протягом останніх двох з половиною років організаційними питаннями щодо забезпечення дитини всім необхідним для навчання і перебування у школі займалися батько ОСОБА_1 та родичі по батьківській лінії. Систематично навідувалася на батьківські збори класу і цікавилася життям дитини у школі бабуся ОСОБА_5 (мама батька ОСОБА_6 , за дорученням останнього). Батько ОСОБА_1 протягом останніх двох з половиною років постійно в телефонному режимі цікавився та комуні кував з класним керівником щодо навчання, рівня розвитку, виховання та соціалізації сина ОСОБА_6 . Епізодично брав участь у різних урочистостях, батьківських зборах та інших заходах, пов`язаних із навчальним процесом. Мати ОСОБА_2 впродовж останніх двох з половиною років не цікавилася навчанням, рівнем розвитку та соціалізацією сина, не брала участі у батьківських зборах та інших заходах, пов`язаних із навчальним процесом. Вона не зв`язувалася з дирекцією закладу та класним керівником з приводу успіхів дитини у школі, рівнем його забезпеченості всім необхідним для навчання. Всі спроби класного керівника та адміністрації школи, протягом вказаного вище часового проміжку, зв`язатись з ОСОБА_2 з будь-яких питань щодо її сина ОСОБА_3 , виявились без результативними.

Також ОСОБА_2 притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2021 року у справі №308/9639/21.

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №124/17/01-19 від 06.02.2025 року вбачається, що Починаючи з 2021 року, ОСОБА_2 фактично припинила виконувати свої батьківські обов`язки, а саме: повністю відмовилася від будь-якого спілкування із сином; не брала участі у його вихованні, емоційному та моральному розвитку; не відвідувала навчальні заклади, які відвідує дитина, не цікавилася його успішністю, станом здоров`я та соціальним життям; не брала участі у вихованні дитини в соціальному та культурному аспектах, не надавала жодної підтримки у формуванні його особистості; жодного разу не надала фінансової допомоги на його утримання, незважаючи на численні прохання та звернення з боку батька (це свідчить про ухилення від виконання матір`ю матеріальних обов`язків, що є однією з підстав для позбавлення батьківських прав відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України).

Відповідно до наданих свідчень (заяви ОСОБА_7 від 08.05.2024 р., ОСОБА_8 від 13.05.2024 р., ОСОБА_9 від 01.05.2024 р., ОСОБА_10 від 07.05.2024 р.), сусіди засвідчили, що ОСОБА_2 вела спосіб життя, несумісний з належним вихованням дитини, не цікавилася його життям і не брала участі у вирішенні питань, пов`язаних із його навчанням та соціальним становленням.

Директор Ужгородського ліцею «Лідер» Ужгородської міської ради, який відвідує дитина, у листі №1-32/112 від 09.04.2024 р. зазначив, що мати ОСОБА_2 жодного разу не з`являлася на шкільних заходах, не цікавилася успішністю та поведінкою сина. Протягом останніх двох з половиною років організаційними питаннями щодо забезпечення дитини всім необхідним для навчання і перебування в школі займалися батько ОСОБА_1 та родичі по батьківській лінії. Систематично навідувалася на батьківські збори класу і цікавилася життям дитини у школі бабуся ОСОБА_5 (мама батька ОСОБА_6 , за дорученням останнього).

Відповідно до акту №13/24 від 11.03.2024 р. про встановлення факту проживання/не проживання осіб (особи) за місцем реєстрації/не за місцем реєстрації, виданого ОСББ «Едельвейс УЖ», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який створив належні умови для його життя та розвитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати ОСОБА_2 не проживає разом із дитиною, не створює умов для його проживання та розвитку. Відсутність участі матері у житті дитини свідчить про нехтування її інтересами, що також є підставою для позбавлення батьківських прав.

З моменту припинення участі матері у вихованні, дитина проживає з батьком, який забезпечує всі необхідні умови для розвитку сина. Батько ОСОБА_1 повністю забезпечує фінансові, освітні та соціальні потреби сина, що підтверджено актами обстеження житлово-побутових умов.

На підставі акту обстеження умов проживання від 17.01.2025 р., складеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради, встановлено, що дитина проживає разом із батьком, який створив належні умови для її життя, розвитку, навчання та виховання.

Під час виїзду за місцем реєстрації матері дитини, ОСОБА_2 , з метою встановлення її умов проживання та з`ясування позиції щодо розгляду питання про позбавлення її батьківських прав, працівникам служби у справах дітей Ужгородської міської ради двері ніхто не відчинив. Спілкування з матір`ю дитини не вдалося здійснити.

Крім того, протягом усього періоду розгляду питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, ОСОБА_2 не зверталася до служби у справах дітей, не цікавилася перебігом справи, не висловлювала жодної ініціативи для вирішення ситуації та не вживала заходів для відновлення контакту із сином.

ОСОБА_2 неодноразово мала можливість налагодити стосунки з дитиною, проте жодних дій у цьому напрямку не вживала. Відсутність ініціативи до відновлення контакту із сином, байдужість до його життя та потреб дають підстави вважати, що мати не зацікавлена у виконанні своїх батьківських обов`язків та підтверджують байдужість матері до життя своєї дитини, що є прямим свідченням її ухилення від виконання батьківських обов`язків, відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України.

Відсутність участі у вихованні дитини, ухилення від фінансової підтримки, небажання матері створити належні умови для життя сина, а також підтверджена байдужість до його освіти та розвитку свідчать про систематичне невиконання батьківських обов`язків. Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки сприятиме його гармонійному розвитку в стабільному сімейному середовищі під опікою батька, який забезпечує йому належні умови для життя, освіти та виховання.

Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради дійшов висновку доцільним та правомірним позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Документами, на підставі яких орган опіки та піклування в даному випадку склав висновок, є судові матеріали, документи, що підтверджують родинні зв`язки, статус заявника і дитини, фактичні обставини виховання дитини, а також документи, які засвідчують відсутність участі матері у житті дитини, зокрема: ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 08.11.2024 у справі №308/17013/24; позовна заява ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав; копія постанови Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/9639/21 від 26.08.2021 щодо попередніх судових рішень, пов`язаних із сімейною ситуацією; копія паспорта та ідентифікаційного номера заявника; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження дитини; акт №13/24 від 11.03.2024 про встановлення факту проживання/не проживання за місцем реєстрації, виданий ОСББ «Едельвейс УЖ»; витяг з реєстру територіальної громади; акт обстеження умов проживання батька від 20.01.2025; акт обстеження умов проживання матері від 17.01.2025; довідка ліцею «Лідер» №01-32/112 від 09.04.2024 про відсутність матері на шкільних заходах, батьківських зборах, її неучасть у навчальному процесі дитини; заяви свідків (сусідів та знайомих сім`ї): ОСОБА_7 від 08.05.2024, ОСОБА_8 від 13.05.2024, ОСОБА_9 від 01.05.2024, ОСОБА_10 від 07.05.2024.

Також в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вказав, що хотів би проживати разом з батьком. Мати нічого не робить, не дзвонить, його життям не цікавиться. В будинку матері протягом останніх 5 років безлад, нема світла, газу. Зазначив, що спочатку жив з бабусею, потім вона померла, тепер живе з іншою бабусею.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що мати ОСОБА_3 останні роки ним не займається, не цікавиться ним, до того часу як брат ( ОСОБА_1 ) пішов на службу, дитиною займався він. Зазначила, що зараз вона ( ОСОБА_7 ) більше допомагає. Мама один раз прийшла і спитала як справи. Зазначила, що у матері погані житлові умови, а саме немає світла, газу та безлад в хаті. Мати не виконує своїх батьківських обов`язків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що її онук ОСОБА_3 проживав з батьком, поки його не забрали до війська. ОСОБА_6 проживав з батьком з 2021 року. Мама не бере участі у вихованні дитини. Зазначила, що відповідачка є її донькою, з якою вона не живе разом, оскільки вона там все розбила, а тому вона ( ОСОБА_10 ) пішла. З того часу як вона живе в квартирі затя мама не телефонувала, не приходила та грошей не давала.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 969,00 грн з кожного.

Керуючись ст.ст.10,76-83,247,258,259,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.164, 165 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 18.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 969,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 16.04.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко