ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 134/2306/23

провадження № 61-2378св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фермерське господарство «Чабанюк А. Я.»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області у складі судді Лабая О. В. від 07 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Сала Т. Б., від 30 січня

2025 року і ухвалив таку постанову.

Короткий зміст заявлених позовних вимог

1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Чабанюк А. Я.» про визнання недійсним договору оренди землі, усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, скасування відомостей про договір оренди землі у Поземельній книзі та державному земельному кадастрі.

2. Свої вимоги позивач мотивував тим, щовін є власником земельної ділянки кадастровий номер 0:03:003:0011 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею -

3,1260 га, яка знаходиться на території Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 362487, виданого 25 червня 2008 року. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо власної земельної ділянки кадастровий номер 0:03:003:0011 йому стало відомо про наявність зареєстрованого

28 листопада 2018 року права оренди на цю земельну ділянку за

ФГ «Чабанюк А. Я.».

3. Після отримання копії договору оренди землі від 08 листопада 2018 року, зареєстрованого 29 листопада 2018 року за № 29239390, стало відомо, що сторонами цього договору є орендодавець ОСОБА_1 та орендар

ФГ «Чабанюк А. Я.», строк оренди - 15 років.

4. Позивач стверджував, що він договір оренди землі від 08 листопада

2018 року не підписував та другий оригінал примірника договору не отримував, на дату підписання договору оренди перебував у м. Одеса на робочому місці та не міг бути присутнім в смт. Крижопіль.

5. На адресу відповідача ним було надіслано рекомендованою поштою пропозицію укладання додаткової угоди № 1 від 20 грудня 2023 року до договору оренди землі від 08 листопада 2018 року щодо припинення дії незаконно укладеного договору шляхом його розірвання в строк до 20 грудня 2023 року, проте відповідь у 7-денний термін не надійшла.

6. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив:

- визнати недійсним договір оренди землі від 08 листопада 2018 року, зареєстрований 29 листопада 2018 року за № 29239390;

- усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власною земельною ділянкою, кадастровий номер 0:03:003:0011, площею - 3,1260 га на території Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що належить йому на праві власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 25 червня 2008 року серія ЯД № 362487, шляхом зобов`язання повернути її з незаконного користування

ФГ «Чабанюк А. Я.», та заборонити йому проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на вказаній земельній ділянці;

- скасувати відомості про державну реєстрацію права оренди від 29 листопада 2018 року № 29239390 на земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0011 в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- скасувати відомості про договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0011 площею - 3,1260 га та території Голубецької сільської ради, Крижопільського району Вінницької області в Поземельній книзі шляхом внесення змін до державного земельного кадастру.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

7. Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області

від 07 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

8. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів факту неналежності його підпису у договорі оренди землі від 08 листопада 2018 року, зокрема не надав висновку почеркознавчої експертизи. Таким чином, позивач не довів відсутності його волевиявлення на передачу в оренду земельної ділянки відповідачу. Матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження недійсності чи неукладеності договору оренди землі від 08 листопада 2018 року.

9. Відповідачем були надані докази, що підтверджують здійснення ним нарахування платежів та податків, обов`язкових платежів. Окрім того, позивач, заявивши позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди землі

від 08 листопада 2018 року, обрав неналежний спосіб захисту права, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині цієї позовної вимоги.

10. Суд першої інстанції вважав, що презумпцію чинності договору оренди землі від 08 листопада 2018 року не спростовано, тому позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, скасування відомостей про договір оренди землі в Поземельній книзі та державному земельному кадастрі не підлягають задоволенню.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

11. Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2024 року залишено без змін.

12. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження укладення та реєстрації спірного договору оренди землі без його волевиявлення, а відтак не можна вважати порушеними його права як власника земельної ділянки.

Узагальнені доводи касаційної скарги

13. 23 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

14. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 145/374/17, від 22 березня 2019 року у справі № 394/559/17, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19?ц, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20,

у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі

№ 195/1736/18, від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 22 червня 2020 року у справі № 177/1942/16-ц, від 08 лютого 2023 року у справі

№ 359/12165/14-ц від 13 вересня 2023 року у справі № 385/1243/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не надали їм належної правової оцінки та встановили обставини на підставі неналежних доказів (пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

15. Заявник вважає, що судами попередніх інстанцій проігноровано, не досліджено надані беззаперечні, прямі докази, що вказують на порушення норм чинного законодавства України з боку відповідача, укладення договору оренди землі без його волевиявлення, чим порушують його права та інтереси, як власника земельної ділянки.

16. Вказує, що основною підставою позову є спірний договір оренди землі, що укладений та зареєстрований за відсутності правових підстав, без його волевиявлення, без згоди власника земельної ділянки. Отже такий договір є протиправним та недійсним, оскільки прямо порушує його права та інтереси, як власника земельної ділянки, та перешкоджає належним чином користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Факт відсутності оригіналу спірного договору оренди землі в матеріалах справи (сканкопія якого знаходитися в реєстраційній службі) унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи, щодо призначення якої ним неодноразово подавалися заяви під час розгляду справи в суді першої інстанції, витребовувалися зразки підпису в державних установах. Заявник стверджує, що запитуваний судом першої інстанції договір оренди неодноразово фальсифікувався відповідачем. Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять оригіналу договору оренди землі від 08 листопада 2018 року, який є автентичним тому, що наявний в матеріалах реєстраційної справи, а тому підстави для проведення судової почеркознавчої експертизи відсутні.

17. Також заявник звертає увагу на те, що представником позивача було порушено процесуальні строки на подання доказів по справі при подачі клопотання від 22 жовтня 2024 року, а тому судом безпідставно долучено докази до матеріалів справи та взято їх до уваги. Вказує, що надана відповідачем бухгалтерська звітність жодним чином не підтверджує факт цільового перерахування коштів власнику земельної ділянки, а лише свідчить про ймовірне їх нарахування, а тому не може взагалі слугувати доказом виконання договірних зобов`язань з боку відповідача, як на це посилався суд першої інстанції. Заявник стверджує, що між сторонами спору відсутні будь-які договірні зобов`язання, а протилежного відповідачем не доведено.

18. У касаційні скарзі заявник просить розгляд справи здійснювати за участі його представника. Водночас, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для виклику учасників справи для надання пояснень. Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19. Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 134/2306/23.

20. Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2025року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,1260 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0:03:003:0011 на території Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 362487, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією 25 червня

2008 року.

22. Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-018 від 18 вересня 2018 року державна реєстрація земельної ділянки площею 3,1260 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0:03:003:0011, місце розташування Голубецька сільська рада Крижопільський район Вінницької область, здійснена 25 червня 2008 року відділом Держгеокадастру у Крижопільському районні Вінницькій області, власник ОСОБА_1 .

23. 29 листопада 2018 року державним реєстратором Голубецької сільської ради Крижопільського районну Вінницької області Горбатенокм Р. В. здійснена реєстрація речового права - права оренди земельної ділянки строком дії

08 листопада 2033 року, документ поданий для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 08 листопада 2018 року видавник: ОСОБА_1 , ФГ «Чабанюк А. Я.», орендодавець: ОСОБА_1 , орендар: ФГ «Чабанюк А. Я.», , орендна плата становить не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 356489013 від 30 листопада 2023 року.

24. Відповідно до копії листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14 листопада 2023 року за № 1127/14-23, згідно з книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, інформація про договір оренди на земельну ділянку ОСОБА_1 кадастровий номер 0:03:003:0011 у відділі відсутня.

25. У листі-повідомленні від 06 грудня 2023 року, адресованому ОСОБА_1 на ім`я ФГ «Чабанюк А. Я.», про направлення для підписання проєкту додаткової угоди № 1 від 20 грудня 2023 року до договору оренди землі від 08 листопада 2018 року щодо припинення дії договору шляхом його розірвання, зазначено, що договір оренди землі від 08 листопада 2018 року позивач не погоджував, не підписував та другий оригінал примірника не отримував. До листа долучено копію додаткової угоди № 1 від 20 грудня 2023 року до договору оренди землі від 08 листопада 2018 року, зареєстрованого в ЄДРПП від 29 листопада 2018 року, щодо припинення дії договору шляхом його розірвання із зазначенням місця укладання смт. Крижопіль та підписом в графі ОСОБА_1 , у графі ОСОБА_2 підпис відсутній. Долучено копію акта приймання-передачі земельної ділянки із зазначенням дати 06 грудня 2023 року місця укладання смт. Крижопіль та підписом в графі ОСОБА_1 , у графі ОСОБА_2 підпис відсутній.

26. На підтвердження надсилання листа-повідомлення від 06 грудня

2023 року позивачем надано копію експрес-накладної № 0350

від 06 грудня 2023 року ТОВ «Нова пошта» із зазначенням відправника ОСОБА_1 і одержувача ОСОБА_2 . Опису вкладення документів до поштового відправлення та доказів отримання відповідачем листа- повідомлення від 20 грудня 2023 року з додатками суду не надано.

27. Відповідно до оригіналу договору оренди землі б/н від 08 листопада

2018 року, місце укладання с. Голубече, орендодавець: ОСОБА_1 , паспортні дані: серія НОМЕР_1 , виданий Суворівським РВ ОМУ КМВС України в Одеській області 07 червня 1997 року, що діє на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 25 червня 2008 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серія НВ № 018 від 18 вересня 2018 року, з одного боку та орендар ФГ «Чабанюк А. Я.», в особі голови Чабанюка А. Я., що діє на підставі статуту, з другого боку, уклали договір, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, кадастровий номер 030030011 (пункт 1 договору оренди).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,1260 га ріллі (пункт 2 договору оренди землі б/н від 08 листопада 2018 року). Відповідно до пункту 5 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить

65 450 грн. Сторони погодили, що договір укладено на 15 років (пункт 8 договору оренди). Відповідно до пункту 9 договору оренди орендна плата вноситься у натуральній або грошовій формі за погодженням сторін у розмірі не менше 3 % від вартості земельної ділянки на суму 2 650 грн за повний календарний рік. Пунктом 41 договору оренди визначено, що договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря.

28. У розділі «Реквізити сторін» у графі «Орендодавець» ОСОБА_1 міститься підпис. У графі «Орендар» ОСОБА_3 міститься підпис та відбиток печатки.

29. Відповідно до копії довідки АТ «Одеський припортовий завод»

від 22 листопада 2023 року № 1558/1070 ОСОБА_1 дійсно працює на Одеському припортовому заводі на посаді токаря ремонтного цеху з 10 листопада 1995 року.

30. Відповідно до копії коригування табеля працівника цеху за підписами начальника цеху за листопад 2018 року таб. № 42 ОСОБА_1 токар в графі «дні місяця», колонці «8» заначено табель старий 8, новий 8.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

31. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

32. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

33. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

34. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

35. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

36. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

37. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

38. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

39. Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

40. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

41. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

42. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

43. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

44. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

45. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.

46. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

47. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

48. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

49. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

50. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

51. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

52. Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 28 листопада

2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі

№ 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.

53. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року

у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), вказала, що: підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

54. У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку з цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього.

55. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджував, що договір оренди землі від 08 листопада 2018 року він не підписував та другий оригінал примірника договору не отримував, на дату підписання договору оренди перебував у м. Одеса на робочому місці та не міг бути присутнім

в смт. Крижопіль.

56. Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

57. Позивачем було подано клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи. Проте після надання відповідачем на вимогу суду оригіналу договору оренди землі від 08 листопада 2018 року, представник позивача вказала, що наданий представником відповідача примірник договір оренди землі від 08 листопада 2018 року є сфальсифікованим і не є оригіналом договору, на копії договору оренди отриманого із реєстраційної справи та на примірнику договору оренди землі від 08 листопада 2018 року, не співпадають підписи в графі «підпис Орендодавець» та візуально відрізняються від зразку підпису у наданій нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_1 від 27 липня 2024 року.

58. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

59. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

60. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

61. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку поданим доказамта дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що підпис у договорі оренди землі виконаний іншою особою.

62. Суди встановили, що на підтвердження факту непідписання оспореного договору позивач належних доказів не надав. У передбаченому процесуальним законом порядку позивач заявив клопотання про призначення судом експертизи, однак після надання відповідачем на вимогу суду оригіналу договору оренди землі від 08 листопада 2018 року представник позивача вказала, що проведення експертизи не є необхідним, оскільки протиправність дій відповідача є очевидною.

63. Водночас, позивачем не надано належних та безспірних доказів того, що наданий відповідачем примірник договору оренди є сфальсифікованим і не може бути предметом почеркознавчої експертизи, а доводи позивача є лише припущенням, спростування чи підтвердження яких могло б відбутися за результатами почеркознавчої експертизи.

64. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

65. З урахуванням зазначеного, слід погодитися з судами попередніх інстанцій про те, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано належних і допустимих доказів, зокрема висновку почеркознавчої експертизи.

66. Слід також зазначити, що після укладення договору оренди 08 листопада 2018 року, позивач лише у грудні 2023 року, тобто через п`ять років, звернувся з вимогою до орендаря про припинення дії договору шляхом його розірвання, мотивуючи свої вимоги тим, що він договір оренди землі

від 08 листопада 2018 року не погоджував, не підписував та другий оригінал примірника не отримував. Водночас відповідач надав суду докази нарахування і сплати орендної плати.

67. Доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку подання доказів після закриття підготовчого засідання, зокрема бухгалтерської звітності щодо нарахування орендної плати, на правильність висновків судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю не впливають.

68. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

69. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

70. Слід також зазначити, що висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які послався заявник у касаційній скарзі, не входять у суперечність з висновками судів попередніх інстанцій.

71. Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на правильність висновків про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю не впливають.

72. Колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

73. Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області

від 07 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 30 січня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара
В. В. Шипович