Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3922/23
Провадження № 2/711/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Кошубінській Л.В., Кофановій А.О.

за участі:

представника позивачки адвокат Яцюка М.В.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна в натурі,

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Яцюк М.В., який діє на підставі ордеру серії СА №1050749 від 18.04.2023р., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з врахуванням уточнень позовних вимог просив:

1)здійснити поділ між сторонами будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до другого варіанту висновку судової експертизи у зв`язку з чим припинити право спільної власності сторін на таке будинковолодіння;

2)визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на частину будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , - а саме: коридор 1-1 площею 12,1кв.м; сходову клітину 4,9кв.м; коридор площею 18,6кв.м; санвузол 2 площею 10,1кв.м; гардероб 3 площею 20,8кв.м; житлову кімнату 4 площею 19кв.м; житлову кімнату 5 площею 29,8кв.м; житлову кімнату 6 площею 20,3кв.м; балкон; частини огорожі №2;

3)визнати за відповідачем ОСОБА_1 право приватної власності на частину будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , - а саме: жилу кімнату 5 площею 14кв.м; кухню-столову 6-1 площею 54,3кв.м; санвузол 2 площею 6,7кв.м; коридор 1-2 площею 4кв.м; топкову 3 площею 9,2кв.м; гараж; терасу; огорожу №1; частини огорожі №2;

4)стягнути з позивачки ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 грошову компенсацію за відступ від часток рівності в сумі 63 344 грн.;

5)здійснити між сторонами поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом виділення у власність кожної зі сторін земельної ділянки площею 393,35кв.м та у спільне користування 5,3кв.м у відповідності до висновків судової експертизи;

6)стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, судової експертизи та правової допомоги.

В обґрунтування вимог в позові зазначено, що спірне домоволодіння є об`єктом спільної часткової власності сторін в рівних частках. На теперішній час спільне використання такого об`єкту є неможливим і відповідач не бажає продавати його та поділити кошти від продажу між сторонами. Позивачка бажає поділу спірного домоволодіння в натурі, щоб мати можливість вільно реалізувати свої права власника щодо такого майна. Враховуючи, що за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено можливість здійснення поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, на якій воно знаходиться, то позивачка наполягає на здійсненні відповідного поділу за другим варіантом запропонованим експертом.

Відповідач заперечив проти позову та у наданому суду письмовому відзиві просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень посилається на те, що спірне домоволодіння хоча і є об`єктом спільної власності сторін, проте фактично будувалось за рахунок особистих коштів відповідача в період, коли сторони вже не проживали однією сім`єю через припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу. Відповідач стверджує, що оскільки поділ будинку в натурі призведе до його значного знецінення. До того ж позивачка з березня 2022 року фактично проживає за межами України, а отже не утримуватиме свою частину будинку, що призведе до погіршення стану іншої частини, яка буде виділена відповідачу. Відповідач наполягає на тому, що такий будинок є єдиним житлом, яке перебуває у власності відповідача, і відповідач має на меті завершити ремонтні роботи в такому будинку, аби коли їх сини повернуться до України, то мали б своє місце проживання і такий будинок має бути для синів, як майбутнє капіталовкладення.

22.06.2023 судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.08.2023 від представника відповідача адвокат Давигора С.А., яка діє на підставі ордеру серії СА №1057053 від 03.08.2023р., на адресу суду надійшов відзив проти позову, в якому викладено обґрунтування заперечень відповідача проти позовних вимог.

За клопотанням представника позивачки 09.10.2023р. судом постановлено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування наступних питань: 1) Чи можливий поділ в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:013:0023 у відповідності до часток співвласників 1/2 до 1/2? 2) Яка дійсна ринкова вартість такого домоволодіння та земельної ділянки з кадастровим номером :03:013:0023 станом на час проведення експертизи?

Одночасно з призначенням експертизи судом було зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

15.01.2024 на виконання відповідної ухвали на адресу суду надійшов висновок №18-23 від 12.01.2024р. судового експерта Печиборща В.З. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

16.01.2024 судом поновлено провадження у справі.

17.05.2024 судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що під час судового провадження сторони не змогли вирішити спір шляхом мирного врегулювання. Зауважив, що уточнюючи позовні вимоги позивачка враховувала позицію відповідача та просить здійснити поділ будинку за варіантом, проти якого у відповідача не було заперечень.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що будинок є неподільним, внаслідок чого у разі його поділу в натурі виникне необхідність у вкладанні значних коштів у його перепланування, що завдасть шкоди обом співвласникам, а також призведе до значного знецінення будинку.

Представник відповідача також заперечила проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Додатково зауважила, що поділ спірного майна в натурі неможливий без відступу від рівності часток, а тому призведе до порушення прав відповідача.

В судовому засіданні 19.09.2024р. експерт Печиборщ В.З. підтримав складений ним висновок №18-23 від 12.01.2024р. та пояснив, що враховуючи особливості конструкції житлового будинку ним запропоновано два варіанти його поділу в натурі. Пояснив, що у зв`язку з поділом будинку кожен із співвласників має розробити нову проектну документацію і переробляти систему опалення. При розробці нової проектної документації власники матимуть можливість самостійно визначитись із цільовим призначенням виділених їм у власність приміщень.

Заслухавши пояснення учасників справи, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Домоволодіння складається з двоповерхового житлового будинку з гаражем «А-2» та огорожами №1, 2. Загальна площа будинку складає 291,2кв.м., житлова площа 140,3кв.м. Право спільної власності на такий будинок набуто сторонами на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ЧК13 від 18.11.2019р. /т. 1 а.с. 6-9, т. 2 а.с. 27-28/.

Спірне домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,0792га, кадастровий номер :03:013:0023, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Така земельна ділянка є об`єктом спільної часткової власності сторін в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.03.2018р. /т. 1 а.с. 6-9, 212-213/.

Згідно висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р., складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, поділ в натурі спірного домоволодіння та земельної ділянки кадастровий номер :03:013:0023 у відповідності до рівних часток співвласників можливий та експертом запропоновано два варіанти поділу в натурі таких об`єктів /т. 1 а.с. 97-131/. Згідно такого висновку ринкова вартість спірного домоволодіння та земельної ділянки, що підлягають розподілу, станом на дату проведення експертного дослідження становить 6 672 200 грн.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо порядку користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою, на якій знаходиться таке домоволодіння, а позивачка бажає виділу в натурі частини спірного домоволодіння, що відповідатиме розміру її ідеальної частки, то вона звернулась до суду з даним позовом.

Отже між сторонами існує спір, який виник з правовідносин щодо реалізації права спільної часткової власності, що регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Земельного кодексу України (далі ЗК) та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст. 41 Конституції передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності викладені у гл. 23 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 321 ЦК встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Однак право власності за своєю правовою природою не є необмеженим.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч. 5 зазначеної статті власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на ч. 7 зазначеної статті діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законодавчі обмеження здійснення права власності, які пов`язані з особливостями правового регулювання інституту права спільної власності містяться в спеціальних нормах гл. 26 розд. 1 «Книги третьої» Цивільного кодексу «Право спільної власності».

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Згідно ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016р. у справі № 6-1500цс15 викладено правовий висновок, що «первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном».

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016р. у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що визначальною передумовою здійснення поділу в натурі майна спільної власності є наявність технічної можливості здійснити поділ об`єкта спільної власності та згода співвласників такого майна. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та враховується, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст. 364 ЦК право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010р. № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Відповідно до змісту положень ст. 120 ЗК та ст. 377 ЦК, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За змістом ст.120 ЗК при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Таким чином, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК).

У ч. 1 ст. 88 ЗК передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відсутність домовленості між сторонами щодо порядку користування спірним майном у відповідності до їх часток фактично порушує право позивачки, як співвласника такого майна.

Як встановлено судом, на підставі висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р. реальний поділ житлового будинку спірного домоволодіння та земельної ділянки, на якій воно знаходиться, в натурі відповідно до ідеальних часток за кожним із співвласників провести можливо.

Аналізуючи зміст запропонованих у експертному висновку варіантів розподілу спірного домоволодіння суд бере до уваги ту обставину, що будь-який з таких варіантів передбачає необхідність вчинення співвласниками додаткових дій, пов`язаних з реконструкцією систем опалення та електропостачання з метою забезпечення їх автономності, а також улаштування певних конструктивних елементів. При цьому обидва варіанти розподілу передбачають відхилення від рівності часток та необхідність компенсації одним із співвласників іншому різниці між реальною вартістю частки, що залишається у його власності, та вартістю його ідеальної частки у спірному домоволодінні.

Згідно варіанту №2 розподілу домоволодіння сторонам необхідно зробити наступні будівельні роботи:

-улаштувати дверний проріз між приміщеннями 5 та 6 та 6 і 2;

-улаштувати тамбур на частині тераси;

-улаштувати перегородку в приміщенні №6, поділивши його на два приміщення: 61 площею 54,3кв.м та 11 площею 12,1кв.м;

-замурувати дверний проріз у перегородці між приміщеннями 1 і 5;

-утворити перегородку в приміщенні 1, поділивши його на дві частини 11, площею 12,1кв.м, і приміщення 12, площею 4,0кв.м;

-здійснити реконструкцію системи опалення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності (згідно проекту).

При цьому оскільки при такому варіанті поділу відбувається відхилення від розміру часток, то другий співвласник має сплатити першому суму коштів в розмірі 63 344 грн.

Аналіз змісту запропонованого експертом варіанту №2 поділу спірного будинку в натурі свідчить, що при такому поділі фактично одному із співвласників виділяється у власність приміщення другого поверху будинку та частина коридору на першому поверсі, від якого йде сходова клітина до приміщень другого поверху. Отже такий варіант поділу фактично дозволяє створити два ізольовані об`єкти, які можуть використовуватись їх власниками незалежно один від одного.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивачка фактично проживає за межами території України і не використовує спірне домоволодіння для особистого проживання. Відповідач же проживає на території України і має намір використовувати спірне домоволодіння для особистого проживання. За таких обставин поділ спірного будинку за варіантом №2, про який просить позивачка, забезпечує можливість відповідачу користуватись приміщеннями першого поверху, до складу яких входить приміщення гаражу та топкової, а також приміщення кухні-столової, а отже такий варіант поділу є більш зручним і для відповідача.

Окремо слід звернути увагу, що витрати на будівельні роботи, здійснення яких є необхідним у зв`язку з поділом спірного будинку між сторонами, мають нести обидві сторони в рівних частках (окрім витрат на реконструкцію системи опалення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності), незважаючи на те, що частина таких будівельних робіт має проводитись в натурі на об`єкті, який виділяється у власність лише одному співвласнику.

Таким чином, беручи до уваги обставини фактичної експлуатації сторонами спірного домоволодіння, суд доходить висновку, що найбільш доцільним є варіант розподілу житлового будинку між сторонами за запропонованим експертом варіантом №2, в якому позивачка виступає другим співвласником, а відповідач першим, оскільки такий варіант розподілу є найменш обтяжливим для обох сторін, як з точки зору розміру компенсації так і з точки зору обсягу вчинення додаткових будівельних робіт. При цьому, саме такий варіант розподілу найменше створює незручностей для обох сторін при фактичній експлуатації спірного домоволодіння.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. роз`яснив, що «при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.»

Отже, з огляду на те, що для забезпечення відповідності будівельним нормам та стандартам часток, що виділяються сторонам у зв`язку з поділом спірного домоволодіння, фактичний розмір частки позивачки збільшується від розміру її ідеальної частки, а у відповідача зменшується, то з позивачки підлягає стягненню відповідна компенсація на користь відповідача.

Стосовно правового режиму спірного домоволодіння у зв`язку з його поділом в натурі слід зауважити, що у постанові Верховного Суду від 19.05.2021р. у справі №501/2148/17 зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».

Отже, враховуючи що спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, якими є позивач та відповідач, то внаслідок поділу такого майна в натурі між сторонами право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то суд зауважує, що судові витрати складаються із сум судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову в розмірі 13 420 грн. /т. 1 а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України зазначені суми витрат слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 15, 317, 328, 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 95, 206, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна в натурі, задовольнити.

Здійснити поділ житлового будинку (загальна площа 291,2кв.м; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та земельної ділянки (площа 0,0792га; кадастровий номер :03:013:0023), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до другого варіанту висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р., складеного судовим експертом Печиборщ В.З. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, наступним чином:

1)виділити у власність ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - наступні приміщення (позначені зеленим кольором на план-схемі Додаток №2 до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024): коридор 1-1 площею 12,1кв.м; сходова клітина 4,9кв.м; коридор 1 площею 18,6кв.м; санвузол 2 площею 10,1кв.м; гардероб 3 площею 20,8кв.м; житлова кімната 4 площею 19кв.м; житлова кімната 5 площею 29,8кв.м; житлова кімната 6 площею 20,3кв.м; балкон; 1/2 частини огорожі №2;

2)виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - наступні приміщення (позначені червоним кольором на план-схемі Додаток №2 до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024): жила кімната 5 площею 14кв.м; кухня-столова 6-1 площею 54,3кв.м; санвузол 2 площею 6,7кв.м; коридор 1-2 площею 4кв.м; топкова 3 площею 9,2кв.м; гараж; тераса; огорожа №1; 1/2 частини огорожі №2;

3)виділити у власність ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку площею 393,35кв.м за рахунок земель земельної ділянки кадастровий номер :03:013:0023, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначено зеленим кольором на план-схемі Додаток №2а до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р.);

4)виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельну ділянку площею 393,35кв.м за рахунок земель земельної ділянки кадастровий номер :03:013:0023, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначено червоним кольором на план-схемі Додаток №2а до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р.);

5)виділити у спільне користування ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельну ділянку площею 5,3кв.м за рахунок земель земельної ділянки кадастровий номер :03:013:0023, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначено синім кольором на план-схемі Додаток №2а до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р.), залишивши таку земельну ділянку у спільній власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути зі ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) грошову компенсацію за відступ від рівності часток внаслідок поділу між сторонами житлового будинку та земельної ділянки у розмірі 63 344 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 13 420 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2025 року.

Головуючий : В.М. Скляренко