Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 297/866/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів в порядку загального позовного провадження справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, у якому просить суд - припинити право власності ОСОБА_4 (громадянка Угорщини) на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0.1600 га за кадастровим номером :08:003:0010 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в контурі № 168 с. Вербовець на території на території Вербовєцької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області шляхом її конфіскації.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61248461 від 29.10.2021 державного реєстратора Корнієнко Тетяни Василівни Виноградівської міської ради Закарпатської області та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1600 га з кадастровим номером :08:003:0010 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Припинити право власності ОСОБА_4 (громадянка Угорщини) на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1.0400 га за кадастровим номером :02:012:0011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в контурі № 151 на території на території Вербовецької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області шляхом її конфіскації.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61248808 від 29.10.2021 державного реєстратора Корнієнко Тетяни Василівни Виноградівської міської ради Закарпатської області та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1.0400 га з кадастровим номером :02:012:0011 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.08.2021 року, справа № 299/3613/21 за відповідачкою визнано право власності в порядку спадкування за заповітом в тому числі на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0.1600 га за кадастровим номером :08:003:0010 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в контурі № 168 с. Вербовець на території на території Вербовєцької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області та земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1.0400 га за кадастровим номером :02:012:0011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в контурі № 151 на території на території Вербовецької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області.

Всупереч вимог земельного законодавства (ст.22, ч.4 ст.81, ч.1 ст.145 ЗК України) відповідачка протягом року з моменту набуття земельних ділянок у власність не здійснила їх відчуження. Такі дії відповідачки порушують майнові інтереси держави, пов`язані з протиправним користуванням іноземним громадянином землями цієї категорії. .

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.05.2023 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 22.08.2023 року провадження у цивільній справі зупинено у зв`язку із направленням судового доручення до компетентного суду Угорської Республіки, з метою вручення документів та допиту по суті відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Виноградівського районного суду від 22.02.2024 року провадження у справі поновлено. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 . Підготовче засідання відкладено.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 03.02.2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 . Підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 26.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.23-24 т.2).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. Причини неявки не повідомила. До суду подала договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1.0400 га за кадастровим номером :02:012:0011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в контурі № 151 на території на території Вербовецької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області від 17.087.2023 року.

Треті особи, ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися до суду подали клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, про що судом винесено відповідну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання. У своїх клопотаннях просили розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_4 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, суд приходить до висновку щодо можливості проведення розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є громадянкою Угорщини, національний паспорт іноземця НОМЕР_1 , виданий 06.08.2019 року Міністерством юстиції Угорщини та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Номер інформаційної довідки 319241936 від 29.12.2022 року, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1600 га за кадастровим номером :08:003:0010 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в контурі № 168 с. Вербовець на території на території Вербовецької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області. Підставою для державної реєстрації стало рішення Виноградівського районного суду від 23.08.2021 року у справі № 299/3613/21.

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Номер інформаційної довідки 319241679 від 29.12.2022 року, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 1.0400 га за кадастровим номером :02:012:0011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в контурі № 151 на території на території Вербовецької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області. Підставою для державної реєстрації стало рішення Виноградівського районного суду від 23.08.2021 року у справі № 299/3613/21.

Таким чином документально підтверджено, що майнове право відповідачки на спірні земельні ділянки, на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, суд зауважує, що позивач звернувся з позовною заявою до неналежного відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Статтею 51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договорур купівлі-продажу земельної ділянки від 17.087.2023 року, земельна ділянка площею 1.0400 га за кадастровим номером :02:012:0011 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в контурі № НОМЕР_2 на території на території Вербовецької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області, відчужена гр. ОСОБА_2 .

З цих підстав, позивач користуючись своїми правами, просив залучити ОСОБА_2 , до участі в справі в якості третьої особи.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 22.02.2024 року, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

В подальшому, представник позивача звернулась до суду із клопотанням про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , яке мотивоване тим, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру власником земельної ділянки площею 0.1600 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :08:003:0010 є ОСОБА_3 .

На виконання вимог ч. 5 ст.12, ст. 51, ст. 197 ЦПК, з метою реалізації своїх прав позивачем, судом було роз`яснено останньому його права, в тому числі право на заміну належного відповідача, а також наслідки невчинення таких дій.

З метою реалізації позивачем його прав, судом неодноразово відкладалося підготовче засідання.

Однак, в кінцевому рахунку, позивач жодних клопотань, заяв, як-то про заміну неналежного відповідача, про вступ у справу інших осіб, залучення співвідповідачів, уточнення позовних вимог, а також щодо інших питань, передбачених ст. 197 ЦПК України, не заявив.

Тобто, представник позивача, будучи обізнаним про те, що спірні земельні ділянки вибули із власності відповідача, своїм правом на залучення співвідповідачів не скористався, натомість наполягав на продовженні розгляду справи.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

У даній справі, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось.

Разом із цим, ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, оскільки належним відповідачем є особа, за якою зареєстроване право власності на таку земельну ділянку.

Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна (віндикаційний позов).

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ОСОБА_4 , яка є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо