Справа № 212/404/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визначення розміру часток в спільній сумісній власності квартирі,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визначення розміру часток в спільній сумісній власності квартирі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона з відповідачем по справі ОСОБА_2 з 1975 року перебували у шлюбі, який був офіційно розірваний в 1999 році. Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) є доньками позивача та відповідача ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу з відповідачем сторони перестали вести спільне господарство, підтримувати подружні стосунки, але продовжили разом проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстровані для проживання в належному нам майні до цього часу. Вказана квартира була спільно приватизована усіма учасниками справи 11 серпня 1994 року, зазначене житло належить сторонам на праві спільної сумісної власності, однак не визначені розміри часток квартири, що належать кожному із співвласників даної квартири. Просила суд визначити розмір часток у спільній сумісній власності, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , між її співвласниками в рівних долях, визначивши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 по 1/4 квартири кожному.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали, клопотань про відкладення до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ними про причини неявки, не подали відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 11 серпня 1994 року, виданого Криворізьким бюро технічної інвентаризації, згідно з розпорядженням № Ж3737 від 24.09.1993 року та записане в реєстрову книгу № 45-п-347-347 квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірваний 26.04.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.04.1999 року.

Третя особа ОСОБА_6 03.10.1977 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу прізвище змінила з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 ». 27.07.2001 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу прізвище змінила з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_11 ». 09 січня 2021 року ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13 , після реєстрації шлюбу прізвище змінила з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_14 », що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями свідоцтв про укладення шлюбу.

Стаття 357 ЦК України, передбачає, що частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно із статей 355,356,368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що при проведенні приватизації не були визначені між співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 розміри їх часток, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/4 частці.

При цьому судом не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири.

Згідно зі статтею 13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 становить 1/4 частину, що дає суду підстави для задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1211,20 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору, по 605,60 грн. з кожного.

Керуючись: ст.355,356,368,370,ЦК України,ст.ст. 4, 12, 13, 51, 141, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визначення розміру часток в спільній сумісній власності квартирі задовольнити.

Визначити розмір часток у спільній сумісній власності, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , між її співвласниками в рівних долях, визначивши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 по 1/4 квартири кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. з кожного.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено та підписа но без проголошення 18 квітня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт