ПОСТАНОВА

іменем України

08 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/3773/20

провадження № 22-ц/4809/702/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 10 січня 2024 року у складі судді Нероди Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі по тексту - ПрАТ «УПСК»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що 24 грудня 2015 року близько 10 годин 15 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ігноруючи вимоги правил дорожнього руху, рухаючись у напрямку від м. Дніпро до м. Олександрія на 49 км 150 метрів автодороги Знамянка-Луганськ-Ізварине допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_3 порушив вимоги п.12.1 правил дорожнього руху. В результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_4 помер. Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 травня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. 28.01.2017 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування шкоди внаслідок смерті її чоловіка 200000 грн, витрати на поховання у сумі 4322,97 грн, витрати на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 7800 грн, витрати на відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 1/2 вартості збитків в сумі 19661,74 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 38400,00 грн, а всього 270184,71 грн. Позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь витрати на відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 1/2 вартості збитків у сумі 19661,74 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди внаслідок смерті чоловіка у розмірі 200000,00 грн, витрати на поховання у сумі 4322,97 грн, витрати на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 7800,00 грн та витрати на відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 1/2 вартості у сумі 19661,74 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати на відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 1/2 вартості у сумі 19661,74 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПрАТ «УПСК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути витрати на поховання у сумі 4322,97 грн, витрати на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 7800 грн та відшкодування моральної шкоди у сумі 19200 грн. У задоволенні інших вимог просила відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПрАТ «УПСК» Нелин Т.М. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності позивачів та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відшкодування шкоди внаслідок смерті чоловіка у розмірі 200000,00 грн та відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 1/2 вартості у сумі 19661,74 грн.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 12 червня 1991 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 , прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_2 (а.с.17).

Встановлено, що 24 грудня 2017 року близько 10 год. 15 хв. на 49 км + 150 м автодороги Знамянка-Луганськ-Ізварино на території Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ігноруючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, а саме п.1.5 ПДР, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; рухаючись в напрямку м. Дніпро в бік м. Олександрії Кіровоградської області в умовах слизької дороги, викликаної дощем, проявивши особисту безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, не вибравши безпечної в даних дорожніх умовах швидкості руху керованого ним автомобіля, чим порушив п. 12.1 ПДР України (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості руху вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати), допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи від 02 січня 2018 року №432 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням.

Частиною 4 статті 82 ЦПК визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 травня 2019 року по справі №398/1217/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки (а.с.124-134)

Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (ОСЦПВВНТЗ) від 05 січня 2018 року №1632 Кіровоградську дирекцію ПрАТ «УПСК» було повідомлено про ДТП, яка сталась 24 травня 2015 року. Потерпілий - ОСОБА_4 (а.с.16).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу АК/1474128 від 28 січня 2017 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.14).

Відповідно до висновку судового експерта Гладких С.І. від 23 березня 2018 року №16.2018 за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку (У), завданого власнику КТ3, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, тому що, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективне використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не є меншою за його ринкову вартість і вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення відсотку фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ. Тому вартість матеріального збитку, що нанесена з причини дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля марки, моделі ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , на момент проведення дослідження становить 39323,48 грн (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина ОСОБА_1 - на 1/2 частки у спадщині; його син ОСОБА_2 - на 1/2 частки у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з автомобіля марки ВАЗ, модель 2109, випуск 1991 року. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частки спадкового майна видано ОСОБА_1 (а.с.18).

Згідно з товарним чеком від 25 грудня 2017 року ОСОБА_1 сплачено 7800,00 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника (а.с.19).

Згідно з довідкою, виданою ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_8 , вона займалась організацією і проведенням поховання ОСОБА_4 . Необхідні для організації і проведення похорон матеріали і послуг придбані в ФОП ОСОБА_7 за власні кошти у сумі 4322,97 грн (а.с.20).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені поповичами вимоги є доведеними належними доказами та підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду у повному обсязі, виходячи з такого.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон №1961-IV) регулював правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України на час їх настання.

Пункт 1.4 статті 1 Закону №1961-IV визначає, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею27 Закону №1961-IV відшкодуванню підлягає така шкода, пов`язана із смертю потерпілого:

27.1. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

27.2. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

27.3. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тобто, відшкодуванню підлягає шкода, пов`язана із смертю потерпілого: утриманцям потерпілого; моральна шкода; відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

На думку колегії суддів, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 200000 грн слід відмовити, виходячи з тих обставин, що чинним законодавством не передбачено визначеної позивачем шкоди внаслідок смерті її чоловіка. Доказів того, що вона знаходилася на утриманні свого чоловіка та відноситься до осіб, визначених ч.1 ст.1200 ЦК України, матеріали справи не містять.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Відповідно до висновку судового експерта Гладких С.І. від 23 березня 2018 року №16.2018 за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку (У), завданого власнику КТ3, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, тому що, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективне використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не є меншою за його ринкову вартість і вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення відсотку фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ.

Разом з тим, позивачами не надано суду будь-яких доказів вартості залишків автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що у разі фізичного знищення автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач має право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між вартістю цього автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди (за вирахуванням сплаченого йому страхового відшкодування). Водночас, оскільки саме сторона позивача повинна була надати суду докази вартості пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, однак відповідних доказів суду надано не було, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на відновлення автомобіля у розмірі по 19661,74 грн (1/2 вартості збитків).

Пунктом 27.3. статті 27 Закону №1961-IV передбачено право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дружини (чоловіка, інших членів сім`ї), за рахунок страховика у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі.

Встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув ОСОБА_2 , та це є страховим випадком, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у страховика обов`язку відшкодувати моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілого у розмірі, визначеному відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону №1961-IV, проте, моральну шкоду у визначеному законом розмірі стягнуто не було.

Слід зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди мають дві особи, а саме дружина потерпілого - ОСОБА_1 та син потерпілого - ОСОБА_2 .

Статтею восьмою Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 грн.

Отже, враховуючи зазначені вище вимоги Закону, загальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню складає 38400 грн (12х3200) та в рівних частках на двох потерпілих осіб складатиме 19800 грн (38400 : 2).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Виходячи із заявлених позовних вимог про відшкодування такої шкоди лише позивачем ОСОБА_1 апеляційний суд приходить до висновкупро стягнення з ПрАТ «УПСК» на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 19200 грн. ОСОБА_2 з відповідними позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди не звертався.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4).

Враховуючи доведеність понесених витрат на поховання у сумі 4322 грн 97 коп та витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 7800 грн 00 коп, передбачених пунктом 27.4. статті27 Закону №1961-IV колегія суддів приходить до висновку про залишення оскаржуваного рішення у цій частині без змін.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 200000 грн та позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на відновлення автомобіля у розмірі 19661,74 грн, у зв`язку з чим, заочне рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. Колегія суддів також приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та про стягнення моральної шкоди у розмірі 19200 грн. В частині витрат на поховання у сумі 4322 грн 97 коп та витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 7800 грн 00 коп рішення суду слід залишити без змін.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, за подання позовної заяви у розмірі 113,59 грн.

Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, відповідачу слід компенсувати сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1090,81 грн, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 10 січня 2024 року скасувати в частині відшкодування шкоди та витрат на відновлення автомобіля та ухвалити у цій частині нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 200000 грн та витрат на відновлення автомобіля у розмірі 19661,74 грн відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування витрат на відновлення автомобіля у розмірі 19661,74 грн відмовити.

Позов ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, вул. Кирилівська, 40, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), у рахунок відшкодування моральної шкоди 19200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) грн 00 коп.

В частині витрат на поховання у сумі 4322 (чотири тисячі триста двадцять дві) грн 97 коп та витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 7800 (сім тисяч вісімсот) грн 00 коп рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, вул. Кирилівська, 40, м. Київ) в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 113 (сто тринадцять грн) 59 коп.

Компенсувати сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1090 (одну тисячу дев`яносто) грн 81 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко