ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/10570/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович, до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак О.В., звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі по тексту АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач протягом тривалого часу працював на підприємстві відповідача. У зв`язку зі шкідливими умовами праці позивач з вини відповідача отримав наступні хронічні професійні захворювання за діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). Легенева недостатність другого ступеня (GOLD II). Висновком МСЕК від 27 серпня 2024 року позивачу первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності та визначено ІІІ групу інвалідності безстроково.

У зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань у позивача порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з слизовим мокротинням, яке відходить вранці. Наявність даних негативних явищ в житті позивача свідчить про постійне перенесення ним больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що, в свою чергу, призводить до зниження якості життя позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Тривалий процес лікування позбавляв позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Крім того позивач не здатний матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини в Державі, що також завдає моральних страждань позивачу. Позивач вважає, що професійне захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві відповідача, у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 177 500 гривень.

У зв`язку з викладеним, просив суд стягнути з АТ «Кривбасзалізрудком» на його користь у відшкодування моральної шкоди 177 500 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в сумі 1168 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак О.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року змінити та збільшити суму грошового відшкодування моральної шкоди до заявленої ним в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано вимоги розумності та справедливості, при визначенні розміру моральної шкоди, не враховано стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, важкість виконуваної ним роботи. Також суд не врахував у повній мірі стан здоров`я позивача.

Посилається, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач втратив 30% професійної працездатності, йому визначена ІІІ група інвалідності, незважаючи на курси лікування, відновити його попередній стан неможливо, протягом довгих років його життя переповнене болем та стражданнями, він постійно відчуває загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з слизовим мокротинням, яке відходить вранці.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Кривбасзалізрудком» посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що позивач протягом тривалого часу працював на підприємстві відповідача: з 28.10.1996 року по 20.10.1998 року - учнем кріпильника, кріпильником шахти «Октябрьська», з 20.10.1998 року по 16.11.2005 року гірничим майстром шахти «Октябрьська», з 16.11.2005 року по 01.08.2006 року заступником начальника дільниці № 4 шахти «Октябрьська», з 01.08.2006 року по 08.02.2007 року начальником дільниці № 4 шахти «Октябрьська», з 08.02.2007 року по 18.12.2007 року - заступником начальника дільниці № 4 шахти «Октябрьська», з 18.12.2007 року по 28.03.2009 року - гірничим майстром шахти «Октябрьська», з 15.10.2009 року по 04.02.2013 року - гірничим майстром дільниці № 9 шахти «Гвардійська».

04 лютого 2013 року звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Медичним висновком ЛЕК спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» №707 від 02 травня 2024 року позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). Легенева недостатність другого ступеня (GOLD II).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31 травня 2024 року (за формою П-4), проведеного на ПрАТ «Суха Балка», встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи на шахті імені Фрунзе підземним майстром гірничим з 24 червня 2016 року по 12 липня 2022 року ОСОБА_1 , контролював виконання робіт працівниками, відвідував робочі місця, перевіряв справність машин та обладнання, забезпечував безпечну організацію робіт на дільниці у зміні в підземних умовах. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень у роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування. підпадав під вплив аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація якого перевищувала гранично допустиму.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 02 травня 2024 року №707 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: з 28.10.1996 року по 20.10.1998 року - учень кріпильника, кріпильник, шахта «Октябрьська» Об`єднання «Кривбасруда»; з 20.10.1998 року по 16.11.2005 року, з 18.12.2007 року по 28.03.2009 року - гірничий майстер шахта «Октябрьська» ВАТ «КЗРК»; з 15.10.2009 року по 04.02.2013 року - гірничий майстер, шахта «Гвардійська» ВАТ «КЗРК»; з 18.03.2013 року по 12.06.2013 року, з 12.06.2013 року по 31.10.2014 року - гірничий майстер ТОВ «Криворіжшахтобуд»; з 01.11.2014 року по 10.11.2015 року - гірничий майстер, ШБУ ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»; з 19.11.2015 року по 10.06.2016 року - гірник очисного забою шахти імені Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка».

З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31 травня 2024 року (за формою П-4), вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці: пил переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,1 рази згідно з «Гігієнічними регламентами хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596 і складала 2,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Згідно Окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , ПрАТ «Суха Балка», як роботодавець не винне у виникненні професійного захворювання у ОСОБА_1 мотивуючи це тим, що умови праці, у яких працював робітник не створювались керівництвом шахти імені Фрунзе ПрАТ «Суха Балка», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземних способом. Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. ОСОБА_1 на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався тими захисними півмасками фільтруючими, ефективність очистки повітря від пилу яких становить 99,9%. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподавляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% на ОСОБА_1 не відбувався (а.с.16).

Згідно довідки МСЕК від 27 серпня 2024 року позивачу первинно встановлено 30% втрати працездатності по ХОЗЛ та визначено ІІІ групу інвалідності з 12 серпня 2024 року безстроково. Позивачу протипоказана важка фізична праця в умовах виробничого пилу. Рекомендовано спостереження у сімейного лікаря та є потреба у санаторно-курортному лікуванні.

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявним в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого та виписними епікризами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України від 14 жовтня 1992 р. № 2694-XII «Про охорону праці», КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30 травня 2024 року, причинами виникнення професійного захворювання є шкідливі умови праці, які перевищують нормативне значення.

В п. 17 Акту розслідування зазначено, що згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 09 січня 2024 року №6 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут:

28.10.1996 року по 20.10.1998 року - учень кріпильника, кріпильником шахти «Октябрьська»,

20.10.1998 року по 16.11.2005 року, 18.12.2007 року по 28.03.2009 року гірничий майстер шахти «Октябрська» ВАТ «КЗРК»,

15.10.2009 року по 04.02.2013 року - гірничий майстер шахти «Гвардійська» ВАТ «КЗРК»,

18.03.2013 12.06.2013, 12.06.2013 -31.10.2014 гірничий майстер, дільниця №28, №29 ТОВ «Криворіжшахтобуд»,

01.11.2014 10.11.2015 року гірничий майстер ШБУ ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»,

19.11.2015 10.06.2016 року гірник очисного забою шахта ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка».

Отже, роботодавець АТ «Кривбасзалізрудком», під час роботи позивача на підприємстві, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено порушення АТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 80 000 гривень, суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, врахував строк роботи позивача на підприємстві відповідача, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 30% та визначення йому ІІІ групи інвалідності безстроково, що свідчить про неможливість відновлення стану здоров`я потерпілого. Крім того, суд першої інстанції врахував, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року у справі №212/9026/24 стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПрАТ «Суха Балка» суму завданої моральної шкоди за отримані професійні захворювання у розмірі 120 000 гривень, а також тяжкість та невідворотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, так як їх суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на його користь.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста