Провадження № 2/161/206/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Луцького міськрайонного суду Волинської області порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 . Після смерті бабусі відкрилась спадщина на спадкове майно, включаючи квартиру АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2003 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Волинського ОБТІ № 1204227 від 08.08.2003. Про існування заповіту позивачу стало відомо лише в липні 2024 року, під час прибирання квартири спадкодавця, також було виявлено усі правовстановлюючі документи на вищезазначену квартиру та інші документи, які стосуються спадкового майна.

Також позивач зазначає, що у вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , однак вона тривалий час перебуває за кордоном та фактично не мешкала у даній квартирі.

При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. ОСОБА_1 , вказує, що їй не було відомо про наявність заповіту на її ім`я, а тому вона не вживали ніяких заходів для прийняття спадщини та перебувала за кордоном з професійних причин.

Позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на три місяці.

31 грудня 2024 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

Від представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Грушецького І.Л., через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 , через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти позовних вимог своєї доньки ОСОБА_1 підтримує її право на прийняття спадщини.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2003 року та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , встановлено, що власником квартири є померла ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 1-813, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також все те на що за законом буде мати право, заповідає своїй внучці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також встановлено, що постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянською Т.П., від 20 листопада 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Згідно копії спадкової справи № 36/2024 спадкодавцем є ОСОБА_3 , спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , у матеріалах спадкової справи містяться заява від ОСОБА_1 , про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом встановлено, що позивачі пропустили строк встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини.

Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

У Постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети.

У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, навіть з огляду на такий фундаментальний принцип спадкового права, як свобода заповіту, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду висновувала у справі №686/5757/23, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З врахування наданих позивачем доказів, беручи до уваги ту обставину, що, позивач здійснює спадкування за заповітом, про наявність якого не була обізнана, враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 до цього часу ніким не прийнята, суд приймає до уваги причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнає їх поважними.

А тому, з огляду на наявність об`єктивних обставин незнання позивачем про наявність заповіту, що послужило до пропуску нею шестимісячного строку, суд дійшов до висновку про необхідність визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 89, 175, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1222, 1261, 1268,1272 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту рішення 16 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур