Дата документу 01.04.2025
Справа № 334/8173/24
Провадження № 2/334/306/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С., представника позивача Мурашко І.О., представника відповідача Кіпи О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Харченко Юлія Григорівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Мурашко І.О. звернулася до Ленінського районного м.Запоріжжя з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачкою зазначено, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Запоріжжі та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з воєнною агресією рф проти України вона, разом зі своєю родиною, 12 квітня 2022 року виїхала до міста Рорберг (Німеччина).

15.08.2022 року, вона з чоловіком повернулися до м.Запоріжжя, оскільки її вітчим ОСОБА_3 , в результаті погіршення здоров`я, перестав самостійно себе обслуговувати та був у край безпорадному стані.

Отже, фактично, з серпня 2022 року позивачка здійснювала постійний догляд за вітчимом аж до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, її двоюрідний брат ОСОБА_2 приїзжав до неї, він спілкувався з ОСОБА_3 , висловлював співчуття з приводу смерті вітчима. При цьому, не висловлював будь яких скарг з приводу свого стану здоров`я, повідомляв що у нього все добре.

На початку січня 2023 року, після того, як ситуація в м.Запоріжжя погіршилася, обстріли стали частішими, онук позивача орендував для неї та її чоловіка окрему квартиру у м.Ужгород та просив її виїхати з міста Запоріжжя, у більш безпечне місце.

Прийнявши рішення поїхати до міста Ужгород, позивачка телефонувала своєму брату ОСОБА_2 на номери телефону (домашній НОМЕР_1 та мобільний - НОМЕР_2 ) щоб повідомити йому про їх рішення виїхати з міста Запоріжжя. Стаціонарний телефон брата не відповідав, а мобільний телефон був вимкнутий. Тоді вони з чоловіком поїхали до брата за адресою, де він проживав, ( АДРЕСА_1 ) але двері були зачинені, сусіди не повідомляли щодо відсутності ОСОБА_2 за місцем його мешкання.

У січні 2023 року, у той час, коли вона з чоловіком вже перебувала в Ужгороді, брат зателефонував їй та знов повідомив, що у нього все добре. Вони домовилися, що він сам буде телефонувати їй, коли йому буде зручно, оскільки він часто перебуває у бомбосховище, при цьому вимикає свій мобільний телефон. Також, позивачка просила його відвідувати при нагоді квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , де вона проживала разом з чоловіком.

ОСОБА_2 періодично дзвонив їй, розповідав про ситуацію у місті та знов таки повідомляв, що у нього все добре. Остання їхня розмова була 08 березня 2023 року, коли брат подзвонив їй та привітав зі святом 8 Березня. Після цього, на зв`язок він не виходив.

Позивачка не могла сказати що вона не хвилювалася з приводу того, що брат припинив їй дзвонити, але пам`ятала їх домовленість, що він сам буде телефонувати їй, тому продовжувала чекати на дзвінок та мріяла повернутися до дому.

У квітні 2024 року позивачка повернулася до м.Запоріжжя, оскільки ситуація у місті стала більш менш стабільною.

Практично на другий день після повернення до міста Запоріжжя, вона, разом з чоловіком поїхала до брата та побачила, що двері його квартири опечатані Запорізьким районним управлінням поліції. Звернувшись до органів поліції, їй повідомили, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його знайшли мертвим в квартирі за адресою реєстрації.

15.05.20024 року, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Харченко Юлії Григорівни ЗМНО Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після померлого двоюрідного брата ОСОБА_2 , оскільки у нього не було рідних окрім неї, заповіту після смерті брат не залишав.

Позивачка вважає себе єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, проте отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не додала документів на підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем та на підтвердження їх родинних зав`язків. А також, правовстановлюючих документів на квартиру, яка належала ОСОБА_2 .

Також, нотаріусом повідомлено, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений, тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Копії ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено учасникам справи. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами, за адресою місцезнаходження майна представником відповідача отримано.

Скориставшись своїм правом, представник відповідача - Запорізької міської ради надіслав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з огляду документів, що додані до матеріалів справи, позивачка не звернулась в строк визначений законом до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Харченко Ю.Г. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 з причини пропущення строку, який наданий законом для прийняття спадщини та не надані відповідні документи, які підтверджують її родинні відносини зі спадкодавцем.

З огляду на практику судів, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Права спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, будуть захищені судом, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у 6-місячний строк; ці обставини визнані судом поважними. При цьому, виходити слід з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Представник відповідача зазначає, що позивачка не довела жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини. Навіть перебування за кордоном у зв`язку з воєнною агресією рф проти України на час смерті спадкодавця, не є поважною причиною пропуску зазначеного строку. Питання, щодо подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини можливо вирішити наступними способами: заява про прийняття спадщини спадкоємцем подається особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини; заява про прийняття спадщини надсилається нотаріусу поштою, підпис спадкоємця на якій засвідчено нотаріусом. Також варто знати, що, коли спадкоємець подає заяву особисто, днем прийняття спадщини буде день подання такої заяви нотаріусу. Щодо заяви про прийняття спадщини, яка надійшла поштою, то строк її подання обчислюється з дня її відправлення. Тож, якщо заява надходить до нотаріуса після спливу строку, вона буде вважатися такою, що отримана вчасно. Тобто, на думку представника відповідача, позивачка мала можливість скористуватись своїм правом подати заяву про прийняття спадщини навіть знаходячись за кордоном та по електронній пошті з наданням електронно-цифрового підпису.

Посилання позивача щодо пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в умовах воєнного стану в Україні, на думку представника відповідача є неспроможними, оскільки законодавством було встановлено правило 10 (десяти) місяців на прийняття спадщини чи відмови від неї. Але, позивач не дотримався навіть вказаного строку та не надав жодного доказу поважності його пропуску.

З вищенаведених підстав, представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви про визначення додаткового строку для прийняття спадщину.

Представник позивача в свою чергу подав відповідь на відзив в якому зазначив, що позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини військовою агресією російської федерації, проблемами життєвого характеру в своїй сім`ї, смерть близької людини, переїзд до іншого міста - ці обставини є істотними труднощами для спадкоємця на вчинення своєчасних дій. Крім цього, неодноразові змінами в законодавстві щодо переривання строку подачі заяви про прийняття спадщини, обмеженістю можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчисленням строків в умовах воєнного стану та перебуванням позивача за кордоном через війну. Враховуючи обставини справи, норми матеріального права, а також правові висновки Верховного Суду, а також введення в країні воєнного стану та реального існування загрози життю позивача, пов`язаного із військовою агресією рф проти України, проживання її на території в безпосередній близькості від активних бойових дій, вимушеність виїхати за 1000 кілометрів від свого місця проживання, відсутності в певний час доступу до нотаріальних реєстрів, неодноразова зміна законодавства стосовно прийняття спадщини в період дії воєнного стану, обмеженість можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчислення строків в умовах воєнного стану, на нашу думку - є поважними.

Також, зазначає, що факт перебування позивачкою у місті Ужгород, у квартирі, якій орендував їх онук, може підтвердити свідок ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, та враховуючи рішення Верховного Суду та Пленуму Верховного Суду України, є підстави вважати, що позивачка мала реальні перешкоди для своєчасного звернення за спадщиною, і це може бути підставою для надання додаткового строку, відзив на позовну заяву є необґрунтованим, оскільки заперечення які в ньому викладені спростовуються матеріалами позовної заяви та додатками долученими до неї.

З метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 26 листопада 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Харченко Ю.Г. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та задовільнив клопотання представника позивача щодо допиту свідка ОСОБА_4 .

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Інших процесуальних дій не вчинялись.

У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав, викладених у позовній заяві, взяти до уваги покази свідка ОСОБА_4 та письмові докази, які долучені до матеріалів справи та надати ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Запоріжжі та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити позивачу у позові з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_1 є його рідною бабусею. ЇЇ син, а його батько, проживає у Німеччині, тому бабуся з дідусем на початку війни виїхали до Німеччини. У серпні 2022 року, вони повернулися до м.Запоріжжя, оскільки вітчим бабусі захворів та потребував постійного утримання та піклування. На початку січня 2023 року, після того, як ситуація в м.Запоріжжя погіршилася, він на своє ім`я орендував квартиру задля того, щоб бабуся з дідусем приїхали до нього, у м.Ужгород. Окреме житло він вийняв для того, щоб було комфортне проживання для усіх, бо він проживає в однокімнатній квартирі в м.Ужгород разом зі своєю цивільною дружиною.

В Ужгороді, бабуся з дідусем проживали з січня по квітень 2023 року.

Свідок пояснив, що він знає, що у бабусі був двоюрідний брат ОСОБА_2 , який фактично був її єдиним родичом. У ОСОБА_2 не було родини, він проживав самостійно. За період проживання бабусі у м.Ужгород, він чув, як бабуся спілкувалася зі своїм братом по мобільному телефону. Приблизно на початку квітня 2023 року, бабуся висловлювала хвилювання з приводу того, що її брат не виходить на зв`язок. У Запоріжжя, вони повернулися десь у першій половині квітня 2023 року, та згодом, бабусі повідомила, що її брат помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у своїй квартирі та був похований місцевими органами.

Особисто з ОСОБА_2 свідок не спілкувався по причині того, що інтересів спільних у них не має. Проте свідок підтвердив, що бабуся дуже близько спілкувалася з братом, вони часто бачилися, ходили один до одного в гості.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника позивача, покази свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Запоріжжі та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Харченко Ю.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_1 не проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, до нотаріуса протягом встановленого Законом строку для прийняття спадщини не зверталася. Отже, вона вважається такою, що спадщину не прийняла. Крім того, подані нотаріусу відповідні документи, які підтверджують її родинні відноснини зі спадкодавцем не надані.

Окрім того у постанові нотаріусом вказано, що згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України - для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 3 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Якщо спадкоємець був би зареєстрований разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважався би таким, що фактично прийняв спадщину, але він не був зареєстрований зі спадкодавцем та пропустив строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України та Постановою КМУ від 28.02.2022 року № 164. Відповідно до ст. 1272 ЦК України у спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини є право звернення до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, нотаріусом у постанові вказано, що у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини та відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а також ст. 1270, 1272 ЦК України та пункту 3 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Відповідно до ст. 1262 ЦК України та ч. 3 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини крім позивача іншими особами подані не були, заповіту не складено, що підтверджується копією спадкової справи після померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3 ст.1272 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначено у постанові нотаріуса п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, який діє на час розгляду справи.

На підтвердження причин пропуску строку звернення позивача із заявою про прийняття спадщини зазначено, що позивачка перебуваючи в м.Ужгород куди була змушена переїхати у зв`язку з військовою агресією рф проти України не знала про те, що її двоюрідний брат помер, іншої рідні в м.Запоріжжі у них не має, з мешканцями будинку в якому проживав її брат вона не знайома. Крім цього, її брат був не одружений, дітей не мав, його батьки померли. Тобто вона не могла своєчасно дізнатися про смерть брата та вчинити дії на прийняття спадщини.

Однак, звернувшись у травні 2024 року до приватного нотаріуса Харченко Ю.Г. із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову нотаріуса з підстав пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що позивач на момент смерті не була зареєстрована разом із спадкодавцем.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок.

Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).

Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пропустив шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті дядька і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Більш того, 19 червня 2023 року набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яким виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на збройну агресію та введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України, а також те, що вважав, що згідно до п. 3 постанови КМУ № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719до п. 3постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» були внесені зміни, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Вказані встановлені судом обставини унеможливили своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 .

Також суд враховує ту обставину, що позивачка вважала, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений, а інших спадкоємців немає.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Такі обставини позивачем повністю доведені - адже суду надано достатньо переконливих доказів, які дійсно перешкоджали зверненню ОСОБА_1 до нотаріуса.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини з поважних причин свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 27 травня2020 року у справі № 336/1127/17.

Оскільки підстави, на які посилається позивач, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, є об`єктивними непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, надають підстави суду для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її брата.

Враховуючи викладене вище, суд визначає позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Запоріжжі та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Харченко Юлія Григорівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Запоріжжі та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.