Справа № 521/5910/25
Номер провадження № 2-о/521/305/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання - Шелкопляс В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 30Б) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява про встановлення факту смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , громадянина України, яка настала на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Донецьк, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , має юридичне значення, оскільки дозволить здійснити державну реєстрацію його смерті на території України, отримати свідоцтво про смерть.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі.

Учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце належним чином та своєчасно. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянки України серії НОМЕР_1 , що виданий Куйбишевським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 16.03.2012 року.

Заявниця перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане Палацом урочистих подій м. Донецька, серії НОМЕР_2 , актовий запис №377.

Заявниця, в підтвердження заявлених вимог, надала суду лише лист національного комітету товариства Червоного хреста України №117021/17 від 14.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 , 02.09.2014 року поступив до лікарні №21 м. Донецька, та перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні до ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

В постанові Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року зазначено, що тимчасово окупованими територіями визначені окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч. 1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4).

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України №545 від 08 серпня 2006 року(далі - Інструкція).

Відповідно до положень вказаної Інструкції, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о) установленої форми;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о) установленої форми;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

На день смерті ОСОБА_2 , діяли положення Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» (втрата чинності від 07.05.2022), статтею 2 якого було передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Положення вищенаведеної норми кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якою визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2018 року по справі №235/2357/17 вказав на те, що суд може застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті, як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Виходячи з положень статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, лист національного комітету товариства Червоного хреста України №117021/17 від 14.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 , 02.09.2014 року поступив до лікарні №21 м. Донецька, та перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні до ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може вважатись належним та допустимим доказом факту смерті особи.

Суд не може на підставі наданого заявницею листа національного комітету товариства Червоного хреста України №117021/17 від 14.02.2017 року, встановити факт смерті її чоловіка - ОСОБА_2 .

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що для задоволення її заяви та встановлення факту смерті чоловіка, їй необхідно надати, крім наданого листа національного комітету товариства Червоного хреста України №117021/17 від 14.02.2017 року, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами на тимчасово окупованій території, що підтверджує факт смерті (який буде розглядатись у сукупності із іншими доказами), копію медичного свідоцтва про смерть або копію довідки про причини смерті та, за можливості, дані про поховання ОСОБА_2 (довідку з кладовища, квитанції про оплату ритуальних послуг, фотографії, тощо).

Керуючись ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", ст.ст. 5, 76-80, 265, 259, 315-317, 319, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 30Б) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.А. Бобуйок