Номер провадження 4-с/754/12/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

секретаря судових засідань - Сарнавського М.О.

за участю скаржника - ОСОБА_1 ,

стягувача - ОСОБА_2 ,

державного виконавця - Логвинської К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо розрахунків заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через "Електронний суд" звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з відповідною скаргою та просить суд визнати дії державного виконавця Деснянського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) щодо розрахунків заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №62675871 - незаконними та зобов`язати державного виконавця здійснити повторний розрахунок з урахуванням висновків суду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, щоу серпні 2024 року його було повідомлено, що стягувачем було подано заяву до Деснянського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) від 28.05.2024 щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів. Згідно цього перерахунку старшим державним виконавцем Деснянського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Логвинською К.Л. неправомірно було стягнуто з нього аліменти із виплат які мають не постійний характер, а саме: стягнуто аліменти із повернутого ПДФО; із сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, за періоди коли Постанова КМУ від 28.02.2022 №168 ще не мала законної сили, а саме за період з 28.02.2022 по 16.11.2022 р.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року - скаргу передано головуючій-судді Панченко О.М.

07.01.2025 року через "Електронний суд" від стягувача по справі - ОСОБА_2 надійшли заперечення на скаргу щодо розрахунку заборгованості у ВП за №62675871. Зазначає, що ОСОБА_1 скаржиться на стягнення аліментів із компенсованого ПДФО помилково, вважаючи, що ці суми не входять до бази нарахування аліментів. Проте, згідно з законодавством України, включно з постановою КМУ №146 та Податковим кодексом, компенсація ПДФО має постійний характер, є доходом, що входить до складу грошового забезпечення, та підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів. Верховний Суд також підтвердив правомірність стягнення аліментів з цієї компенсації. Скаржник не оскаржив дії виконавчої служби у встановлені строки, тому його скарга є безпідставною. Щодо стягнення аліментів із сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, то зазначає таке. ОСОБА_1 не надає жодних доказів того, що отримані ним суми матеріальної допомоги не оподатковувались, а навпаки - подає довідки, які свідчать про оподаткування сум матеріальної допомоги. Оскільки боржник являється поліцейським, то виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260. Тобто, така матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань систематично надається боржнику щороку, як і всім іншим поліцейським. Будь-яких доказів того, що дані виплати були надані лише боржнику разово на підставі якихось особливих обставин, боржником до скарги додано не було. Тому державний виконавець правомірно включив матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціальнопобутових питань до виплат, з яких мають утримуватись аліменти. Також зазначає, що додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб. Таким чином, враховуючи усе вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 12.02.2025 року. що занесена до протоколу судового засідання витребувано від Деснянського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ), а саме від старшого державного виконавця Логвинської К. матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №754/10367/18 про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 .

26.02.2025 до суду надійщли витребувані судом матеріали виконавчого провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 просив вимоги скарги задовольнити повністю.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги.

Заінтересована особа: старший державний виконавець Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Логвинська К.Л. у судовому засіданні просила вимоги скарги залишити без задоволення.

Вислухавши думку скаржника, державного виконавця, стягувача та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

10 серпня 2018 року Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Деснянському ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) (ВП № НОМЕР_1, що є продовженням ВП № НОМЕР_2).

16.10.2024 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ГУ НП у м.Києві для виконання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів різичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку 3 їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів № 146 від 26.02.1993 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розмру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб з військовослужбовців Збройних Сил України, інших військ, Держспецзв' язку, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, що надається щомісячно (оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Відповідно до п . 12 Постанови Кабінету Міністрів № 146 віл 26.02.1993 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. утримання аліментів не провадиться з: 1) вихідної допомоги при звільнені; сум неоподаткованого розміру матеріальної допомоги; 2) компенсації працівникові за невикористану відпустку, крім випалків, коли особа при звільненні одержуе компенсанію за відпустку, не використану протягом кількох років 3) допомоги на лікування 4) допомоги у зв`язку а вагітністю та пологами 5) компенсаційних виплат при відрядженнях і переведенні на роботу в іншу місцевість; 6) польового забезпечення, надбавок до заробітної плати й інших сум, які виплачуються замість добових і квартирних; 7) компенсаційних сум, які виплачуються за амортизацію інструментів і зношеність одягу; 8) матеріальної додомоги осіб, які втратили право та допомогу по безробіттю; 9) вартості безкоштовного надання квартир та комунальних послуг; 10) одноразової допомоги при народженні дитини; 11) державної допомоги на поховання; 12) допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 13) допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням 14) допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми; 15) соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; 16) державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю, а також надбавки на догляд за особою з інвалідністю з дитинства та литино з інвалідністю, що передбачені Законом України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" 17) допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років 18) тимчасової державної допомоги, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості угримувати дитину 19) субсидій готівкою для відшкодування виграт на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; 20) щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на територіях радіоактивного забруднення 21) вартості речового, продовольчого забезпечення або його грошової компенсації 22) дотацій на обіди, вартості путівок до санаторіїв і будинків відпочинку, що надаються за рахунок коштів підприємств та організацій 3 військовослужбовців, а також осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів не провадиться з вихідної допомоги при звільненні з військової служби і з органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби, а також інших видів грошового забезпечення, що не має постійного характеру.

Відповідно до вимог статті 73 Закону України «Про виконавче ровадження» кошти, на які не може бути звернено стягнення: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років;3) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;4) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних, 5) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 6) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 7) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 8) допомогу по догляду за дитиною; 9) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 10) допомогу на лікування; 11) допомогу на поховання; 12) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 13) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної поломоги; 2) грошової компенсаці за видане обмундирування і натуральне постачання, 3) вихідної доломоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо заперечення скаржника про стягнення аліментів із повернутого ПДФО, суд зазначає наступне.

Верховним Судом у постанові від 22.06.2018 року у справі №812/1048/17 зроблений правовий висновок, що така грошова компенсація має постійний характер, оскільки виплачується регулярно разом із грошовим забезпеченням і входить в його структуру, що відповідає положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Крім того, вона не входить у перелік виплат, з яких законом заборонено утримувати аліменти.

Дані обставини підтверджуються довідками про складові грошового забезпечення за період з січня 2020 року по грудень 2023 року, які долучено скаржником до матеріалів справи, наданих Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у м. Києві. З вищевказаних довідок можна встановити, що компенсація податку з доходів нараховується і компенсовується боржнику щомісяця.

Згідно з положеннями статті 71 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Саме на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати дії щодо стягнення з боржника аліментів у розмірі, визначеному виконавчим документом.

Тому державним виконавцем вірно проводиться нарахування аліментів в частині стягнення їх з сум компенсованого ПДФО.

Аналогічний правовий висновок щодо правомірності стягнення аліментів із сум компенсованого ПДФО висловлено в Ухвалі Верховного суду України від 27.06.2024 у справі № 344/12337/23, Постанові Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 812/1048/17.

Щодо стягнень із скаржника аліментів із сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Боржник у своїй скарзі зазначає, що у період часу з січня 2020 року по грудень 2023 року неодноразово отримував матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Проте вважає, що дані виплати не належать до фонду оплати праці, оскільки вони не оподатковуються, тому з цих сум не мають стягуватися аліменти.

Так, до прикладу, із довідок про доходи вбачається, що за вересень 2020 року боржник отримав 20 274,02 грн. До складу цієї суми увійшла матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 5 500,00 грн. На усю суму доходу, в тому числі і на матеріальну допомогу на оздоровлення, було нараховано ПДФО, а саме 20274,02*18%=3649,32 грн. Саме така сума ПДФО і відображена в довідці, що свідчить про те, що матеріальна допомога на оздоровлення оподатковується.

Скржник не надає жодних доказів того, що отримані ним суми матеріальної допомоги не оподатковувались, однак навпаки - подає довідки, які свідчать про оподаткування сум матеріальної допомоги.

Оскільки боржник є поліцейським, то виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260.

Відповідно до п. 13 цього Порядку та умов розділу ІІ «Грошове забезпечення» поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Тобто, така матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань систематично надається боржнику щороку, як і всім іншим поліцейським.

Будь-яких доказів того, що дані виплати були надані лише боржнику разово на підставі якихось особливих обставин, боржником до скарги додано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець правомірно включив матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Як встановлено і підтверджується матеріалами справи - скаржник ОСОБА_1 є поліцейським, який відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" отримує грошове забезпечення - додаткову винагороду, однак з нього державним виконавцем у повній мірі не стягувались аліменти.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Віповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина мае право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік), передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 0988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зоввішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державной прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформацій, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького склалу управління опеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федераціею території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-аі ресора, у період здійснення зазначених заходів (у чому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького склалу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного утруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії военного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дій военного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не визначено, що додаткова винагорода поліцейським в розмірі 30 000 гривень є грошовим забезпеченням, що не має постійного характеру.

Однак пунктом 1 Переліку чітко визначено, що аліменти справляються з додаткової винагороди за основним місцем роботи, яка в свою чергу входить в структуру грошового забезпечення поліцейських.

Таким чином, з аналізу вказаних норм випливає, що аліменти мають стягуватися в частці від усіх видів доходу боржника. Тому фактично, навіть до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2012 року, виконавець мав би враховувати всі види надходжень боржника для визначення розміру аліментів.

Фактично Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1264 лише підтверджено необхідність стягнення аліментів з урахуванням додаткової винагороди.

Зауважує, що раніше законодавство просто не містило норми про отримання додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому з урахуванням змін у законодавстві, законодавець лише узгодив між собою всі нормативно-правові акти.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в статті 81 СК України, також передбачае пункт 1, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перепік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено в судових рішеннях Верховного Суду від 28 лютого 2024 року справа № 209/3260/13-ц, ухвалі від 07лютого 2024 року справа № 331/4185/19.

Отже, додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам віповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 віл 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

Таким чином, під час відрахування періодичних платежів ГУ НП у м. Києві не було враховано відрахування 1/4 частини з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових витань та додаткової винагороди згідно ПКМУ 168 боржника, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка відповідно до розрахунку станом на 01.10.2024 року становить - 124 331,90 грн.

Таким чином, встановлені судом обставини та факти свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Логвинської К.Л.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо розрахунків заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.04.2025 року.

Головуючий суддя: О.М. Панченко