Справа № 658/3531/21
Номер провадження 2-в/954/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Олійник В. М.,

за участю секретаря судового засідання Дудки А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відновлення втраченого судового провадження за заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про відновлення втраченого судового провадження №658/3531/21,-

ВСТАНОВИВ:

До Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшла заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про відновлення втраченого судового провадження. Заява обґрунтована тим, що 07.02.2022 Каховський міськрайонний суд Херсонської області у справі №658/3531/21 виніс рішення, за яким позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», заборгованість за кредитним договором від 25.10.2010 та судовий збір.

Провадження у справі за заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про відновлення втраченого судового провадження №658/3531/21 відкрито та запропоновано учасникам надати усі наявні у них документи і матеріали, що стосуються втраченого судового провадження.

Представник заявника у судове засідання не з`явилася. Разом із заявою про відновлення втраченого провадження надала наступні матеріали справи:

1.Копію позовної заяви з додатками;

2.Копію ухвали Каховського міськрайонного суду Херсонської області про відкриття провадження у справі від 04.11.2021 у справі №658/3531/21;

3.Копію рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07.02.2022 у справі №658/3531/21.

Відповідач (боржник) у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Матеріалів та документів, що стосуються втраченого судового провадження не надала.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши зібрані матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (ч. 1 ст. 489 ЦПК України).

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

30.05.2023 Вищою Радою Правосуддя (рішення № 566/0/15-23) територіальну підсудність у судових справах Каховського міськрайонного суду Херсонської області змінено на Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

За змістом ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 494 ЦПК України, в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду. Так, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У зв`язку з цим слід враховувати, що обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, залежить від мети такого відновлення. Метою відновлення втраченого судового провадження найчастіше є одержання завіреної копії судового рішення, апеляційне оскарження судового рішення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання тощо.

Також, під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

До Нововоронцовського районного суду Херсонської області із Каховського міськрайонного суду Херсонської області не надходила справа №658/3531/21. Наведене дає підстави вважати, що судове провадження у справі №658/3531/21 втрачене.

Водночас, у Єдиному державному реєстрі судових рішень є електронні копії ухвал, рішення суду, постановлені під час розгляду вищезазначеної справи. Надані представником заявника фотокопії документів відповідають змісту ухваленого у справі судового рішення, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Суд після їх дослідження та співставлення зі змістом судових рішень не має сумнівів у тому, що подані представником відповідача копії документів були наявні у цивільній справі №658/3531/21, а тому ці документи підлягають відновленню.

Також суд ураховує, що, незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 2-2062/11 (провадження № 61-23154св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 2-879/10 (провадження № 61-6618св18).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити зміст судового рішення у справі №658/3531/21, якими закінчено провадження у справі, навівши у резолютивній частині даної ухвали його повний текст, наявний у Єдиному державному реєстрі судових рішень, врахувавши, що таке клопотання подано в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Разом з тим, суд позбавлений можливості відновити матеріалів судового провадження в іншій частині через ненадходження відповідних документів до суду.

У зв`язку з вищевикладеним суд дійшов висновку про достатність матеріалів для часткового відновлення втраченого судового провадження в частині судового рішення у справі №658/3531/21, постановлених під час розгляду зазначеної цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81, 258-260, 493, 494 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження у цивільній справі Каховського міськрайонного суду Херсонської області №658/3531/21, а саме:

1.Вважати встановленим зміст позовної заяви разом із додатками до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.10.2010 та витрат по сплаті судового збору.

2.Вважати встановленим зміст ухвали про відкриття провадження у справі від 04.11.2021:

Справа № 658/3531/21

(провадження № 2/658/1568/21)

Категорія справи (номер рядка) 38

У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

в порядку спрощеного провадження

04 листопада 2021 року м.Каховка

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Рахімова О.В., ознайомившись з позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача звернувся до відповідача з позовною заявою про стягнення заборгованості.

В розумінні ч. 6 ст. 19 ЦПК України, цивільна справа є малозначною.

Цивільна справа підсудна Каховському міськрайонному суду, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовну заяву подано та оформлено відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства.

Судовий збір сплачений у розмірі й порядку, встановленими Законом України «Про судовий збір» та згідно з даними комп`ютерної програми «Д-3», зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем зазначено адресу його місця знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д.

Останнє відоме місце проживання позивача: АДРЕСА_1 .

Підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 184, 187 ЦПК України,

постановив:

Відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Справу розглядати за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін.

Призначити судове засідання у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на 29.11.2021року о 09.00 годині.

Відповідач має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали:

- надіслати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову;

- надіслати позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити сторонам, що кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідь на відзив та (або) заперечення повинні бути подані до судового засідання в строк по 29.11.2021 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, копію позовної заяви та доданих документів відповідачу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://kh.ks.court.gov.ua/sud2113/.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Рахімова

3.Вважати встановленим зміст заочного рішення від 07.02.2022:

Справа № 658/3531/21

(провадження № 2/658/169/22)

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Рахімової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сурікової А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач звернулась до акціонерного товариства "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 25.10.2010 року. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000,00 гривень. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами на умовах , передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач кредитними коштами користувалась, проте своєчасно не погасила заборгованості за борговим зобов`язанням, в зв`язку з чим, станом на 15.09.2021 року має заборгованість у розмірі 37 360,07 гривень, з яких: 29 481, 14 гривень заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредита; 29 481,14 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 7 878,93 гривні заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахована комісія; 0,00 гривень нараховано комісії. Представник позивача просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Відзив на позов не надходив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2010 року ОСОБА_1 звернулась до Банку із письмовою анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Заява; а.с.16).

У Заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Заява містить анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, в ній не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, відсутні дані про умови кредитування, про розмір процентів за користування кредитом, строк договору, штрафні санкції, передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії.

Однак, відповідач (позичальник) підписав паспорт споживчого кредиту про умови кредитування з використанням кредитки у формі заповненої інформації щодо процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Він містить положення про процентну ставку в розмірі 0,00001% річних процентна ставка у пільговий період; процентну ставку поза межами пільгового періоду в залежності від кредитного продукту, а також про відповідальність за прострочення виконання зобов`язання ( а.с. 17-18).

Відповідачем вказані обставини не заперечуються.

Щодо кредитного договору, укладеного між сторонами, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, зробила такий нижчезазначений висновок щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах, за яких кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації:

- надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору;

- на підставі ч.ч.1 і 2 ст.207, ст.ст.626, 628, ч.1 ст.638, ст.ст.1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України можна дійти висновку, що вказані Умови та правила надання банківських послуг, надані банком, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, не містить обов`язок сплати процентів за користування кредитом (якщо таке положення відсутнє в заяві), не містить відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань;

- у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника процентна ставка зазначена у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості, проте відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

У ч.ч.1-3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору;

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як зазначено, у підписаному позичальником документі зазначені процентна ставка та відповідальність у вигляді штрафу за прострочення більше ніж на 120 днів за обов`язковими платежами за карткою.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та штраф.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на заяву позичальника, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Разом з тим, з урахуванням вказаного висновку Верховного Суду, на підставі ч.ч.1 і 2 ст.207, ст.ст.626, 628, ч.1 ст.638, ст.ст.1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, враховуючи обставини справи та недоведення позивачем що саме вказані Умови та Правила надання банківських послуг підписані та визнані відповідачем, можна дійти висновку, що вказані Умови та правила надання банківських послуг, які відповідачем не підписані, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту.

Аналогічними є й висновки Верховного Суду у постановах від 23.10.2019 року у справі № 136/695/17 та від 06.11.2019 року у справі № 755/1927/16-ц, ухвалених у тотожних справах за касаційними скаргами АТ КБ "ПриватБанк" у справах за участю позикодавця АТ КБ "ПриватБанк" та позичальників-фізичних осіб, в яких були винесені заочні рішення судом першої інстанції і в яких судами першої інстанції в задоволенні позовних вимог було відмовлено, апеляційними судами рішення суду першої інстанції було: в першій справі залишено без змін, а в другій справі скасовано й стягнуто тіло кредиту та штраф (фіксовану частину), а за наслідками розгляду касаційних справ банку: в першій справі судові рішення судів першої і другої інстанцій були скасовані в частині вирішення позовних вимог про стягнення тіла кредиту та ухвалено нове рішення про стягнення тіла кредиту, а в другій справі рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, пені та комісії, штрафу (процентної складової) було змінено у мотивувальній частині та викладено його у редакції цієї постанови, а саме з підстав того, що Умови та правила надання банківських послуг й Тарифи банку не є складовими кредитного договору.

Однак укладений кредитний договір містить зазначення про розмір процентної ставки та містить відповідальність у вигляді штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Отже, слід дійти висновку, що між сторонами був укладений кредитний договір, складовими якого є анкета-заява позичальника та довідка про умови кредитування.

З приводу вимоги про стягнення процентів слід зазначити, що позивач обґрунтовано застосував встановлені умовами договору процентні ставки за користування кредитними коштами, а тому вказана вимога підлягає задоволенню. На її спростування відповідачем жодних доказів не надано.

Отже, з урахуванням наведеного, права позивача відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України вимагати виконання зобов`язання в будь-який час, стягненню підлягає сума кредитної заборгованості в розмірі 37 360,07 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 268, 274-279, суд ,

у х в а л и в:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» ( адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором в сумі 37 360,07 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» ( адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) судовий збір у розмірі 2270,00 гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Рахімова

Визнати неможливим відновлення втраченого судового провадження повністю.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

СуддяВ.М. Олійник