Справа № 752/6257/24
Провадження № 2/369/3085/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Осіпова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Голосіївський відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року позивач звернувсь до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини відповідних змін. Свої вимоги мотивувала тим, що 01 липня 2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , але їх спільне життя не склалось, проживали окремо, але шлюб розірвали лише 19 травня 2023 року.

Вказала, що вже з січня 2021 року вона почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, будували спільні плани на майбутнє. Восени 2022 року вона дізналась, що вагітна, а вже у грудні 2022 року ОСОБА_2 , був призваний на військову службу. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила їх спільну доньку ОСОБА_4 , а 19 липня 2023 року вона з ОСОБА_2 змогли зареєструвати шлюб.

При реєстрації народження дитини, їй стало відомо, що ОСОБА_2 не можуть зареєструвати батьком доньки, оскільки на час вагітності та народження доньки вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У досудовому порядку вирішити даний спір не має можливості.

Просила суд:

визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 (актовий запис №1626, місце державної реєстрації: Голосіївський відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)), а саме:

- в якому зазначити: по-батькові « ОСОБА_6 » змінити на по-батькові « ОСОБА_7 », прізвище ім`я, дату народження та місце народження дитини (число, місяць, рік) залишити без змін;

- виключити відомості про батька ОСОБА_3 ;

- у графі «Батьки» зазначити:

Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2024 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання позивачка не з`явилась. Подала заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд задоволити позов.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився. Подав суду заяву про визнання позову. Вказав, що дійсно проживав з ОСОБА_1 з січня 2021 року та дитина ОСОБА_4 є його донькою. Просив слухати справу за його відсутності, позов задоволити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судова кореспонденція направлена на адресу зареєстрованого місця проживання. Конверти повертались з відміткою «Адресат відсутній», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням.

У судове засідання представники Голосіївського відділу реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Просили суд розглянути справу за їх відсутності, вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням поданого відзиву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що 01 липня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюбу у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 19 травня 2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвано.

Рішення набрало законної сили 21 червня 2023 року (справа 752/6916/23).

19 липня 2023 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

22 грудня 2023 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про народження дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_1 , місце державної реєстрації: Голосіївський відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1626). Батьками дитини вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61?19815сво19).

Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу (частина перша статті 18 СК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказала, що на час народження дитини у неї був зареєстрований інший шлюб і саме її колишнього чоловіка записано батьком дитини.

У статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (частина третя статті 128 СК України).

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що реєстрація народження дитина відбулась на підставі с.135 СК України, оскільки на час народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі ні з ОСОБА_3 (рішення набрало законної сили 26 червня 2023року), ні з ОСОБА_2 (шлюб зареєстрований 19 липня 2023 року). Батьком дитини вказана особа, яка на час зачаття та вагітності, перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини.

Крім того, за результатами проведеного досліджень ДНК ТОВ «Генкод діагностика» суд встановив, що ймовірність того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 99,999999%.

Згідно з частиною першою статі 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до частини другої статті 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Строки звернення до суду з відповідним позовом, позивачем не пропущено.

Згідно постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 639/2026/17 (провадження № 61-6282сво23) Верховний суд виснував, що у СК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин для випадку, коли чоловік, який вважає себе біологічним батьком, та ініціює позов про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства і такі обставини вже існували на момент подання позову. Очевидно, що позбавлення чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, ініціювати позов про визнання батьківства суперечить принципу розумності та справедливості.

Тому Об`єднана палата вважає, що позов чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства, підлягає розгляду по суті з дотриманням статей 128, 129 СК України на підставі аналогії закону.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, зважаючи на результати генетичного дослідження та позиції відповідача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме про визнання батьком Нешти Ксенії ОСОБА_2 та задоволення похідних вимог про виключення відомості про відповідача як батька ОСОБА_3 із актового запису про народження та внесення відповідних зміни до актового запису про народження дитини.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 202-215, 328, 391, 655 ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Голосіївський відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання батьківства - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №1626 від 22 грудня 2023 року, місце державної реєстрації: Голосіївський відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)), а саме:

- в якому зазначити: по-батькові « ОСОБА_6 » змінити на по-батькові « ОСОБА_7 », прізвище ім`я, дату народження та місце народження дитини (число, місяць, рік) залишити без змін;

- виключити відомості про батька ОСОБА_3 ;

- у графі «Батьки» зазначити:

Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 лютого 2025 року.

Суддя