Справа №752/2516/25
Провадження №2-н/752/80/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

14 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О.Б., розглянувши заяву адвоката Лісовської Олени Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лісовська Олена Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як визначено положеннями ст. 181 СК України при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, з аналізу вказаних положень законодавства право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному законом порядку.

Як вбачається з поданої заяви, заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів з боржника на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з заявою до суду до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до змісту заяви неповнолітня дитина проживає із заявником та перебуває на її утриманні, а боржник в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх дитини.

Водночас, на підтвердження вимог заявника і обставин, на яких вони ґрунтуються, представником заявника надано докази, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, зокрема: копія паспорта заявника, копія довідки про РНОКПП заявника, копія витягу з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання заявника та їх дитини від 21.05.2024, від 07.02.2024, копія свідоцтва про народження від 29.08.2012, копія свідоцтва про шлюб від 28.10.2006.

Проте, боржник ОСОБА_2 подав до суду заперечення на заяву про видачу судового наказу, в якій просив відмовити у видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання їх дитини.

В обґрунтування заперечень боржник ОСОБА_2 зазначив, що йому стало відомо з офіційного сайту «Судова влада» про звернення його дружиною ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання їх дитини. Вказаний факт став для нього несподіванкою, оскільки вони усі разом проживають. Він повністю утримує їх сини. Жодних претензій (заяв чи розмов) від його дружини не надходило про додаткове фінансування витрат на потреби їх дитини. Він краще знає потреби їх дитини, оскільки він бере основну участь у житті, вихованні, розвитку та задоволенні потреб їх дитини. Його час, проведений із дитиною, значно перевищують час участі його дружини. Йому невідомо з яких підстав його дружина звернулася до суду із відповідною заявою. Вона є юристом, внаслідок чого добре розуміється у законодавстві. Проте він заперечує про стягнення аліментів, оскільки він живе із сином та повністю його забезпечує. Він вважає, що його дружина вказаною заявою вводить суд в оману та зловживає правом на звернення до суду без належних підстав. Вони 28.10.2006 зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Вони проживають усі разом у новій квартирі, яку він придбав у кредит та продовжує сплачувати самостійно кредитні платежі. Він зареєстрований за іншою адресою, але фактично проживає у новій квартирі разом з родиною.

На підтвердження обґрунтування заперечень боржник додав докази, зокрема: акт від 30.01.2025, акт обстеження умов проживання від 25.01.2024, роздруківку звіту заїзду автомобіля, квитанції про оплату комунальних послуг, квитанції про оплату кредитних платежів, психолого-педагогічну характеристику від 30.01.2025, психолого-педагогічну характеристику у 2024 році, лист тренера щодо занять хокеєм, виписку з медичної картки, копії виписки з банківського рахунку щодо оплати витрат на придбання одягу.

Таким чином, судом встановлено, що наявні суперечності в частині фактичного проживання та утримання неповнолітньої дитини, відносно яких заявник та боржник стверджують протилежне. Заявник у заяві зазначає про проживання їх сина разом з нею та перебування дитини на її утриманні, а боржник стверджує про їх спільне проживання з дружиною, їх сином та повне фінансове утримання їх дитини.

Отже, звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання їх сина, заявником в обґрунтування вимог заяви не долучено належних доказів, що підтверджують факт сумісного проживання з сином та перебування останнього на утриманні заявника, враховуючи відомості, вказані боржником у його запереченнях.

Крім того, враховуючи заперечення боржника, судом встановлено, що заявником до поданої заяви не додано будь-яких доказів того, що боржник ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема не надає матеріальної допомоги на утримання їх дитини, в тому числі не надано доказів того, що їх перебуває на самостійному утриманні заявника.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 160-163, 165-167, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, а він у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. Б. Кокошко