МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. Справа №370/132/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якому вказала, що з 05.02.2022 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.12.2024 у справі № 370/1076/24. За час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею та перебуває на її утримані. Окрім цього, позивач фактично не може працювати та отримувати дохід, оскільки займається доглядом за дитиною, якій менше трьох років.

Позивач просить суд: стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи із дня звернення із позовом до суду.

Ухвалою суду від 30.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали суду від 30.01.2025 та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 20.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 295.

05.03.2025 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечував частково. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що він не має змоги надавати допомогу позивачу на її утримання, оскільки у нього відсутня робота та нерегулярний, мінливий дохід. Водночас позивач не надала суду доказів працевлаштування та розміру доходу відповідача в обґрунтування своїх позовних вимог. Також позивач не надала доказів непрацездатності, тяжкої хвороби та необхідності її матеріального утримання відповідачем. Відповідач вважає, що позивач не може вимагати стягнення аліментів на її утримання, оскільки вона самостійно визначила її та дитини місце проживання разом із батьками позивача та рішення суду щодо цього питання відсутнє, а також подружжя перебувало у шлюбі нетривалий час, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 СК України позивача може бути позбавлено права на утримання. Також відповідач звернулася з позовом про стягнення аліментів після розірвання шлюбу, чим поставила себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 СК України позивача може бути позбавлено права на утримання. Окрім цього, відповідач покликався на те, що позивач була офіційно працевлаштована до січня 2025 року та перед зверненням до суду із цим позовом звільнилася з роботи. Водночас відповідач офіційно не працює, оскільки з 22.08.2024 звільнений з посади водія автотранспортних засобів. Його мати не працює та є домогосподаркою, а сестра самостійно виховує дитину 2018 року народження. З огляду на це, відповідач вважає, що він не має змоги надавати аліменти на утримання позивача до досягнення їх дитиною трирічного віку. У той же час, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у сумі 1 281,50 грн., що складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

17.03.2025 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій вона здебільшого покликалася на ті ж самі обставини, що й у позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.02.2022, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.12.2024 у справі №370/1076/24.

За час перебування у шлюбі у сторін народилися дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 4 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст.ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України.

Відповідно до ч. 2ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Посилання відповідача на ту обставину, що законом визначено прожитковий мінімум для дитини такого віку у розмірі 2 563,50 грн., а тому він згоден надавати аліменти у розмірі 50% відсотків від цієї суми, суд відхиляє, оскільки при визначенні розміру аліментів суд виходить із якнайкращих інтересів дитини.

Водночас відповідачем не надано доказів на підтвердження свого майнового стану, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що такий розмір аліментів визначений ч. 5 ст. 183 СК України та може бути стягнутий навіть на підставі судового наказу, тобто у безспірному порядку, а відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Окрім цього, згідно із ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач обмежився лише інформацією про те, що хоч він на цей час не працює та його дохід є мінімальним, а відтак, у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу своїй дружині.

Разом з тим, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного розміру його доходів, наявності або відсутності у нього прав на рухоме та нерухоме майно, а також доказів на підтвердження стану його здоров`я, з яких можна було б встановити, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному розмірі.

Посилання відповідача на те, що він проживає разом із батьками, які не працюють, та сестри, яка самостійно виховує дитину 2018 року народження, не є доказом того, що такі особи перебувають на утриманні у відповідача.

Ба більше, навіть за умови і перебування таких осіб на утримання відповідача, то ці обставини можуть враховувати під час визначення розміру аліментів, проте не можуть бути підставою для відмови у стягненні аліментів, оскільки не виключають у відповідача обов`язок (установлений законом) утримувати свою дитину та дружину, до досягнення дитиною трирічного віку.

Також не можуть бути підставою для відмови у стягненні аліментів на утримання дружини ті обставини, що вона звільнилася із роботи та не постановкою на облік як безробітної, оскільки на утриманні позивача перебуває малолітня дитина до трьох років, яка потребує догляду.

Доводи відповідача про те, що батько позивача є працевлаштованим та отримує дохід також не скасовує обов`язок відповідача утримувати свою дитину та дружину, до досягнення дитиною трирічного віку.

При цьому суд враховує, що відповідач є працездатним, про поганий стан здоров`я не зазначав, з попереднього місця роботи був звільнений за власним бажанням, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років.

В свою чергу, заявляючи вимоги про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, позивачем не зазначено та не надано суду доказів на підтвердження розміру необхідних витрат на її утримання.

В той же час, суд враховує, що розмір заявлених позивачем аліментів на утримання дитини (1/4) та на своє утримання (1/4) в сукупності складає 50% від доходу (заробітку) платника аліментів.

Виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно є завищеною, та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище.

Виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням можливостей відповідача щодо надання утримання дружині, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. При цьому СК України не містить положень щодо мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про стягнення аліментів таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач повинен утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу. Суд також вважає, що відповідач має змогу утримати свою дружину з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки будь-яких тверджень щодо неможливості такого утримання відповідач до суду не подав, а тому вважає за необхідне стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його доходу.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно ч. 5 ст. 268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.5,76-81,83,95,141,247,265,354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.01.2025 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2025.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л.В. Білоцька