У х в а л а

9 квітня 2025 року

м. Київ

Справа № 369/2800/23

Провадження № 61-15880ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивачка), інтереси якої представляє адвокат Олєйнікова Тамара Володимирівна (далі - адвокат),

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року

у справі за позовом позивачки до Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди і

в с т а н о в и в:

1. У лютому 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила:

(1) визнати незаконним і скасувати наказ відповідача «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 8) ОСОБА_1 » від 9 грудня 2022 року № 72-д;

(2) визнати незаконним і скасувати наказ відповідача «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 8) ОСОБА_1 » від 16 грудня 2022 року № 73-д;

(3) визнати незаконним і скасувати наказ відповідача «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 8) ОСОБА_1 » від 17 січня 2023 року № 04-д;

(4) визнати незаконним і скасувати наказ відповідача «Про припинення трудового договору (контракту)» від 19 січня 2023 року № 61/к;

(5) поновити скаржницю на посаді лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 8) відповідача;

(6) стягнути з відповідача на користь скаржниці 28 952,40 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу;

(7) стягнути з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

2. 4 червня 2024 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

3. 29 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

4. 28 листопада 2024 року адвокат в інтересах позивачки подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову. Обґрунтувала скаргу так:

- роботодавець не встановив, чи дійсно позивачка вчинила проступок, яка його тяжкість, і чи завдала вона шкоду. Крім того, догана винесена виключно на підставі слів працівника відповідача;

- суди попередніх інстанцій помилково зазначили, що позивачка була ознайомлена із посадовою інструкцією та правилами внутрішнього розпорядку. Відповідач зазначених правил до суду не надав. У матеріалах справи є лише окремі аркуші з проставленими підписами працівників відповідача, що не може означати належне ознайомлення позивачки із зазначеними документами;

- суди не звернули увагу, що у доповідній записці від 14 грудня 2022 року ОСОБА_2 зазначила, що позивачка відмовилася скласти пояснювальну записку щодо обставин, які сталися. До цієї доповідної ОСОБА_2 додала акт про відмову позивачки від надання пояснень, датований 15 грудня 2022 року. З огляду на це невідповідність дат доповідної записки із актом про відмову є фальсифікацією обставин відмови позивачки від надання пояснень;

- відповідач не ознайомив позивачку із наказом про її звільнення, не видав його разом із трудовою книжкою в день її звільнення;

- за відсутності експертного висновку щодо правильного заповнення медичної документації та надання медичної допомоги суд не може самостійно надавати оцінку таким обставинам;

- у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, суди мають з`ясувати, у чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП, чи додержав власник або уповноважений ним орган передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовували вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи врахували при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку, завдану ним шкоду, обставини, за яких вчинений проступок, і попередню роботу працівника (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 липня 2019 року у справі № 161/6283/16-ц);

- у постанові від 7 червня 2018 року у справі № 465/6964/15-ц, правовідносини у якій подібні до правовідносин у справі № 369/2800/23, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився «з висновком судів про те, що відповідачем не було враховано тих обставин, що діями позивачки не завдано майнової чи моральної шкоди будь-яким особам, та не враховано її безперервний стаж працівника освіти на посаді вчителя початкових класів близько 40 років, за період якого до неї було застосовано лише одне дисциплінарне стягнення - догану за неналежне ведення класного журналу. Проте позивачка неодноразово була нагороджена подяками відділу освіти, позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно до атестаційного листа атестаційної комісії ЛНВК імені В. Стуса «Спеціалізована школа 1 ступеня - гімназії міжнародних відносин» від 28 березня 2012 року відповідає займаній посаді»;

- у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 761/44725/19, правовідносини у якій подібні до правовідносин у справі № 369/2800/23, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з доводами касаційної скарги про те, що відповідач у тій справі, обираючи вид стягнення, не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, завдану порушенням шкоду, обставини, за яких вчинений проступок, попередню роботу працівника;

- висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах такого розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, вчиненим без поважних причин умисно або з необережності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року № 808/965/17);

- на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Обираючи вид стягнення, власник або уповноважений ним орган повинен врахувати всі обставини, за яких вчинений проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівника не можна притягнути до такої відповідальності (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 207/1385/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 грудня 2020 року у справі № 296/5094/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 756/13546/16-ц);

5. 17 січня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу позивачки та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Позивачка повинна була надати копії усіх доданих до касаційної скарги матеріалів для відповідача, доплатити 8 588,80 грн судового збору.

6. 3 лютого 2025 року адвокат в інтересах позивачки подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги. До заяви додала усі додані до касаційної скарги матеріали для відповідача та квитанцію про доплату 8 588,80 грн судового збору.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження.Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

2. Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/2800/23.

3. Надіслати відповідачу копію касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити йому право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко