Справа № 947/443/25
Провадження № 2/947/1131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Луняченка В.О.,

при секретарі Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 24.12.2011 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, до суду звернулась ОСОБА_1 , а також в позові просить стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини зі всіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою суду від 27.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До судового засідання представником позивача адвокатом Дашко М.В. надано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Стаття 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умов, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24.12.2011 рокуДругим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №753, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , яка, як зазначено у позову проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, оскільки між сторонами не вирішено питання щодо утримання дочки.

Причинами розірвання шлюбу позивачем зазначено - відсутність між подружжям любові, взаємоповаги. Сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки припинені, проживають окремо.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, щодо наявності спору про поділ майна подружжя в позові не йдеться. Дочка проживатиме разом з матір`ю, що відповідачем не спростовано. З боку відповідача заперечень щодо проживання дочки разом з матір`ю до суду не надходило.

Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач здійснює догляд за малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона проживає з нею, знаходиться на її утриманні, між позивачем та відповідачем не досягнуто угоди щодо порядку участі та розміру матеріального утримання дитини.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України регламентується визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частина перша якої наголошує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом», частина друга тієї ж статті зазначає, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. ( ч.3 тієї ж статті) та частина 5 тієї ж статті наголошує на те, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Судом встановлено, що дочка виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, відомостей щодо наявності на його утриманні інших осіб у суду не має.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини та беручи до увагу згоду відповідача на стягнення аліментів у розмірі на утримання дочки до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання дочки також підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у частці від заробітку (доходу) відповідача яка становить 1/4 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду та до досягнення дочкою повноліття.

Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Якщо ж позов (заява) пред`являється не особисто, а відправляється поштою, днем пред`явлення позову (заяви) вважається календарна дата прийняття відповідного листа поштою, засвідчена на поштовому штемпелі, а не день надходження до суду (дата реєстрації вхідної документації судом.

Наразі датою прийняття позову на поштовому відділенні є 19.11.2024.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110-112, 141,180-183,191,200 СК України, ст.ст. 12.13,76, 81, 89, 95, 141,258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 24 грудня 2011року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №753- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2024 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) понесені судові в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14.04.25.

Суддя В. О. Луняченко