Дата документу 27.02.2025
Справа № 334/8806/24
Провадження № 2/334/382/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:головуючого - судді Козлової Н.Ю.,за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання права власності на 171 /400 частку квартири за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка була ним успадкована після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 вітчима, ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло за № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 01.10.2008 року належала: 57/100 - ОСОБА_4 , тьоті позивачки, та ОСОБА_3 , її чоловіку ( по 57/200 відповідно); 43/100 - ОСОБА_2 , сину ОСОБА_4 , двоюрідному брату позивача. Родина, яка складалася з трьох осіб, мешкала разом, однією сім`єю, в них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 7823, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано «14» листопада 2016 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області, серія НОМЕР_3 .

Розпорядження щодо належного майна на випадок своєї смерті ОСОБА_4 за життя не зробила, тому спадкоємцями першої черги, за законом, після її смерті, були чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу, мешкаючи разом зі спадкодавцем, та продовжуючи там мешкати разом після її смерті, - по 57/400 частці відповідно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 , її спадкоємцям стало належати: 229/400 (57/400 часток - успадковане, набуте шляхом фактичного вступу та прийняття спадщини + 43/100 часток - набуте шляхом приватизації) - ОСОБА_2 , сину спадкодавці; 171/400 (57/400 часток - успадковане, набуте шляхом фактичного вступу та прийняття спадщини +57/200 часток - набуте шляхом приватизації ) - ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавці.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 742, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано «30» травня 2020 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м .Дніпро), серія НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, у вигляді 171/400 часток квартири за АДРЕСА_1 , які ОСОБА_2 , його пасинок, прийняв у відповідності зі статтею 1264 ЦК України, оскільки вони продовжували жити однією сім`єю, у них був спільний бюджет, вони разом вели господарство, за час спільного проживання робили частковий поточний ремонт у квартирі, придбали побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку, тобто вони мешкали разом, однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1110, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано «25» жовтня 2023 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серія НОМЕР_5 .

Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 - його двоюрідна сестра.

ОСОБА_5 своєчасно, у 6-місячний строк звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. За її заявою була відкрита спадкова справа, яка була зареєстрована в спадковому реєстрі за № 72266627.

23 серпня 2024 року ОСОБА_5 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , яке складається з: 43/100 часток квартири АДРЕСА_1 , житловою площею - 31,0 кв. м., загальною площею- 45,33 кв.м., що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, 01Л 0.2008 року, право власності на заначену частку квартири зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 13.07.2009 року, реєстраційний номер: 25674651, номер запису: 35374, в книзі: 191,що складається з кімнати № 3 площею 13,70 кв.м.; 57/400 часток квартири АДРЕСА_1 , житловою площею - 31,0 кв.м, загальною площею- 45,33 кв.м, що належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради,01.10.2008 року, право власності на заначену частку квартири зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 05.12.2008 року.реєстраціний номер: 25674651, номер запису: 35374, в низі: 191, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , Спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що складається з частки нерухомого майна,а саме: кімната № 7 площею 17,30 кв.м., балкон площею 0,83 кв.м.

Натомість на 171/400 часток квартири АДРЕСА_1 свідоцтво їй видано не було оскільки за життя ОСОБА_2 не оформив належним чином своє право на вказану частку квартири, успадковану ним після смерті ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу, оскільки право на спадок за законом виникало в нього не на підставі родинної спорідненості, а у відповідності зі ст. 1264 Цивільного кодексу України.

Таким чином, у позасудовому порядку оформити право на частку спадщини та отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_2 на 171/400 частку спірної квартири, набутої ним після смерті ОСОБА_3 в порядку ст.1264 ЦК України неможливо, що і спонукало позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав як спадкоємиці.

Факт того, що ОСОБА_2 , за життя постійно проживав по Дніпровськму шосе, 60- 40 в м. Запоріжжя підтверджується реєстрацією за вказаною адресою та отримання ним шляхом безоплатної передачі у власність (приватизацією) частки квартири в 2008 році, щодо факту спільного ведення господарства зі спадкодавцем ОСОБА_3 , він може бути підтверджений в судовому засіданні письмовими доказами.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Копії ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено учасникам справи.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами, за адресою місцезнаходження майна відповідачкою отримано.

Скориставшись своїм правом, представник відповідач ЗМР надіслав суду заяву, в якій просив суд ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням наданих письмових доказів, копії спадкової справи та пояснень позивача. Розгляд справи проводити за відсутністю представника відповідача.

Також, ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Якібюк Ю.А. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 січня 2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за наявними у справі доказами та матеріалами без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився. Надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло за № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 01.10.2008 року належала: 57/100 - ОСОБА_4 , тьоті позивачки, та ОСОБА_3 , її чоловіку ( по 57/200 відповідно); 43/100 - ОСОБА_2 , сину ОСОБА_4 , двоюрідному брату позивача. Родина, яка складалася з трьох осіб, мешкала разом, однією сім`єю, в них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 7823, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано «14» листопада 2016 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області, серія НОМЕР_3 .

Розпорядження щодо належного майна на випадок своєї смерті ОСОБА_4 за життя не зробила, тому спадкоємцями першої черги, за законом, після її смерті, були чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу, мешкаючи разом зі спадкодавцем, та продовжуючи там мешкати разом після її смерті, - по 57/400 частці відповідно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 , її спадкоємцям стало належати: 229/400 (57/400 часток - успадковане, набуте шляхом фактичного вступу та прийняття спадщини + 43/100 часток - набуте шляхом приватизації) - ОСОБА_2 , сину спадкодавці; 171/400 (57/400 часток - успадковане, набуте шляхом фактичного вступу та прийняття спадщини +57/200 часток - набуте шляхом приватизації ) - ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавці.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 742, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано «30» травня 2020 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м .Дніпро), серія НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, у вигляді 171/400 часток квартири за АДРЕСА_1 , які ОСОБА_2 , його пасинок, прийняв у відповідності зі статтею 1264 ЦК України, оскільки вони продовжували жити однією сім`єю, у них був спільний бюджет, вони разом вели господарство, за час спільного проживання робили частковий поточний ремонт у квартирі, придбали побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку, тобто вони мешкали разом, однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1110, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано «25» жовтня 2023 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серія НОМЕР_5 .

Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 - його двоюрідна сестра, позивачка по справі.

У встановлений законом строк, ОСОБА_5 своєчасно звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. За її заявою була відкрита спадкова справа, яка була зареєстрована в спадковому реєстрі за № 72266627.

23 серпня 2024 року ОСОБА_5 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , яке складається з: 43/100 часток квартири АДРЕСА_1 , житловою площею - 31,0 кв. м., загальною площею- 45,33 кв.м., що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, 01Л 0.2008 року, право власності на заначену частку квартири зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 13.07.2009 року, реєстраційний номер: 25674651, номер запису: 35374, що складається з кімнати № 3 площею 13,70 кв.м.; 57/400 часток квартири АДРЕСА_1 , житловою площею - 31,0 кв.м, загальною площею- 45,33 кв.м, що належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради,01.10.2008 року, право власності на заначену частку квартири зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 05.12.2008 року.реєстраціний номер: 25674651, номер запису: 35374, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , Спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що складається з частки нерухомого майна,а саме: кімната № 7 площею 17,30 кв.м., балкон площею 0,83 кв.м.

На 171/400 часток квартири АДРЕСА_1 свідоцтво їй видано не було оскільки за життя ОСОБА_2 не оформив належним чином своє право на вказану частку квартири, успадковану ним після смерті ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу, оскільки право на спадок за законом виникало в нього не на підставі родинної спорідненості, а у відповідності зі ст. 1264 Цивільного кодексу України.

Таким чином у позасудовому порядку оформити право на частку спадщини та отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_2 на 171/400 частку спірної квартири, набутої ним після смерті ОСОБА_3 в порядку ст.1264 ЦК України неможливо окрім як звернувшись до суду.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , позивачка по справі, яка є його двоюрідною сестрою.

ОСОБА_5 своєчасно, у 6-місячний строк звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. За її заявою була відкрита спадкова справа, яка була зареєстрована в спадковому реєстрі за № 72266627.

23 серпня 2024 року ОСОБА_5 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , яке складається з: 43/100 часток квартири АДРЕСА_1 , житловою площею - 31,0 кв. м., загальною площею- 45,33 кв.м., що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, 01.10.2008 року, право власності на заначену частку квартири зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 13.07.2009 року, реєстраційний номер: 25674651, номер запису: 35374, що складається з кімнати № 3 площею 13,70 кв.м.; 57/400 часток квартири АДРЕСА_1 , житловою площею - 31,0 кв.м, загальною площею- 45,33 кв.м, що належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, 01.10.2008 року, право власності на заначену частку квартири зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 05.12.2008 року.реєстраціний номер: 25674651, номер запису: 35374, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що складається з частки нерухомого майна,а саме: кімната № 7 площею 17,30 кв.м., балкон площею 0,83 кв.м.

Матеріалами справи доведено, що за життя ОСОБА_2 не оформив належним чином своє право на вказану частку квартири, успадковану ним після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом щодо майна ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 392, 1216, 1217, 1233, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, п.23 постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування",ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 171 /400 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка була успадкована ним після смерті вітчима - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.