Провадження № 2/369/3641/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.

при секретарі Маснюк А.Р.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/15669/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кузьменюк-Волошина Наталія Михайлівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 28 жовтня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року було призначено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_5 , якому виповнилось 15 років, з серпня 2024 року переїхав від матері до батька, з яким проживає за адресою місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Тобто, з серпня 2024 року ОСОБА_5 повністю перебуває на утриманні та матеріальному забезпеченні свого батька - ОСОБА_1 .

У зв`язку із викладеним, з урахуванням поданої 22 листопада 2024 року заяви про збільшення позовних вимог та позовної заяви у новій редакції, представник позивача просила суд:

1.Стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, здійснюване на підставі судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року у справі № 369/13901/20, припинити з 12 серпня 2024 року;

2.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття;

3.Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кузьменюк-Волошина Наталія Михайлівна надала суду заяву про збільшення позовних вимог та позовну заяву у новій редакції.

24 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_3 надала суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти обставин, викладених у позовній заяві, вимоги позивача вважала необґрунтованими та незаконними. Зазначила, що позивач не сплачував аліментів на дитину, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, відповідач підтвердила, що з 02 вересня 2024 року молодший син фактично переїхав до позивача, однак проживає з нею на вихідних та канікулах. Також зазначила, що матеріально забезпечує обох дітей, повнолітнього ОСОБА_4 , який проживає із нею, та неповнолітнього ОСОБА_5 , який проживає із батьком. У зв`язку із чим, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кузьменюк-Волошина Наталія Михайлівна надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відзив на позовну заяву є необґрунтованим, обставини, викладені відповідачем у ньому не підтверджуються належними доказами та не відповідають дійсності. У зв`язку із чим просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 19 вересня 2024 року було визнано неправомірним. Позовну заяву підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

У судовому засіданні відповідач стверджувала, що син не проживав з батьком з серпня 2024 року, а сама відповідач весь час забезпечувала сина матеріально. Проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року у справі № 369/13897/20 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 549, розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08 квітня 2009 року Виконавчим комітетом Петрушівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (актовий запис № 1 від 08 квітня 2009 року), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 травня 2019 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, (актовий запис № 127).

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року було призначено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

Наданий відповідачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів суд не бере до уваги, оскільки ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року у справі № 369/19445/24, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р., заінтересована особа ОСОБА_3 було задоволено. Суд постановив:

«Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 19 вересня 2024 року, складений головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. у виконавчому провадженні №64333300.

Зобов`язати головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. або іншу уповноважену посадову особу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в провадженні якої перебуває виконавче провадження №64333300, вжити дії щодо скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19 вересня 2024 року №64333300 та здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 з урахуванням сплачених ним сум у розмірі 196 260,00 грн.»

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно із ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади № 2024/009645136 від 12 серпня 2024 року та № 2024/010633301 від 04 вересня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , з 12 серпня 2024 року зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді начальника служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації Світлани ТОПОРЕНКО № 40-2005 від 08 жовтня 2024 року, на звернення ОСОБА_3 , працівниками Служби було з`ясовано, що за адресою: АДРЕСА_1 , для дитини створені належні умови проживання. Хлопчик займає окрему кімнату, має окреме спальне місце, стіл для занять, засоби гігієни та продукти харчування в достатній кількості. Стосунки між батьком та хлопцем довірливі. Крім того, під час бесіди із дитиною встановлено, що він самостійно прийняв рішення проживати з батьком, про що мати дитини була сповіщена. Переїзд до батька обумовлений зручністю добиратись до навчального закладу.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дитину законом покладено на обох батьків. З урахуванням конкретних обставин справи, те що дитина з 12 серпня 2024 року фактично проживає з батьком та перебуває на його утриманні, при цьому з нього стягнуто аліменти на її утримання на користь ОСОБА_3 то дана вимога підлягає задоволенню.

Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки з 12 серпня 2024 року дитина проживає з позивачем який повністю її утримує та забезпечує, оскільки ОСОБА_3 зобов`язана утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів на рівні з батьком дитини.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1 211,20 грн. в дохід держави.

Керуючись до ст. ст. 141, 150, 179-185, 191-192, 197 СК України, ст. ст. 2, 5, 15, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що здійснюється на підставі судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року у справі № 369/13901/20 з 12 серпня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21 березня 2025 року.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА