Справа №760/6418/25 Провадження №6/760/336/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді - Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання - Бережної С.П.,

представника стягувача - Гапоненка Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи ОСОБА_1 за межі України,

встановила:

У березні 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України.

12 березня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 13 березня 2025 року.

Подання обґрунтовується тим, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбульовим Антоном Вадимовичем, здійснюється зведене виконавче провадження № НОМЕР_5 відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до складу якого входять: 1) виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва, виданого суддею Кушнір С.І. 11.04.2024 у справі № 760/17120/22 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Межигірська, 76) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. 2) виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва, виданого суддею Кушнір С.І. 11.04.2024 у справі № 760/17120/22 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Межигірська, 76) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000,00 грн. 11.11.2024 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 копії яких на вимогу частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закону № 1404-VIII) направлено боржнику за адресою, визначеною у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення (номер рекомендованого поштового відправлення 133), яке боржником не отримано та повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Разом з цим, приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 має електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. За змістом частин 2, 5 статті 28 Закону № 1404-VIII, документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. Таким чином, копії постанов про відкриття виконавчих проваджень №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 11.11.2024 того ж дня направлені до електронного кабінету ЄСІТС боржника. Згідно повідомлень № 3225424 від 11.11.2024 та № 3225162 від 11.11.2024, постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 11.11.2024 доставлені до електронного кабінету ЄСІТС боржника 11.11.2024. Отже, ОСОБА_1 достеменно обізнаний із відкритими виконавчими провадженнями №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4, що підтверджується належними та допустимими доказами. 11.11.2024 на вимогу статті 30 Закону № 1404-VIII винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_5. Щодо коштів боржника, у тому числі коштів, що містяться на відкритих розрахункових рахунках. На підставі останньої відповіді з ДФС України від 09.03.2025 встановлено, що ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем та відповідно не має відкритих рахунків для здійснення підприємницької діяльності. В процесі здійснення зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_5 встановлено, що боржник має відкриті рахунки в АБ «УКРГАЗБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», які арештовані постановою про арешт коштів боржника від 11.11.2024 ВП № НОМЕР_3. Разом з цим, в результаті електронного взаємообміну з банківськими установами через систему АСВП встановлено, що залишок коштів на рахунках боржника в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» відсутній. На підставі відповіді з АБ «УКРГАЗБАНК» від 12.11.2024 № 68-12974 на рахунку боржника недостатньо коштів для погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням. Отже, беручи до уваги зазначене, у боржника відсутні достатні кошти для погашення заборгованості по зведеному виконавчому провадженню. Керуючись частиною 5 статті 48 Закону № 1404-VIII, враховуючи відсутність коштів боржника, виконавцем здійснюються заходи щодо звернення стягнення на інше майно ОСОБА_1 . 11.11.2024 винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 . На підставі відповіді з ДПС від 09.03.2025 та ПФУ від 09.03.2025 встановлено, що боржник не отримує офіційних доходів. На підставі відповіді з МВС від 09.03.2025 встановлено відсутність транспортних засобів на праві власності боржника. Згідно інформації, отриманої з Єдиної уніфікованої системи сільськогосподарської техніки Держпродспоживслужби від 11.02.2025 встановлено, що боржнику не належить сількогосподарська техніка. На підставі відповіді з Національної комісії з цінних паперів та фондовому ринку від 11.02.2025 боржник значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 11.02.2025 № 412687998 боржник володіє нерухомим майном - 1/8 частиною квартири АДРЕСА_2 . Проте, звернення стягнення на виявлене нерухоме майно не виявляється можливим враховуючи суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням, яка не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. Разом з цим, на підставі інформації з Єдиного реєстру адвокатів України встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом № 4840, виданим 31.01.2012 Київською міською КДКА. Відомості про зупинення чи припинення адвокатської практики ОСОБА_1. Єдиний реєстр адвокатів України не містить. Варто звернути увагу, що за критеріями пошуку « ОСОБА_1 » Єдиний реєстр адвокатів України має лише один запис. Тобто, інших осіб, які здійснюють адвокатську діяльність із ПІБ ОСОБА_1 на території України немає. Про здійснення боржником активної адвокатської практики свідчать судові справи за 2024-2025 роки, в яких ОСОБА_1 брав або бере участь, як адвокат/представник сторін по справі. Так, згідно відомостей, що містяться на офіційному веб-сайту «Судова Влада», ОСОБА_1 протягом 2024-2025 років приймав або приймає участь у судових справах, як представник (адвокат) сторони, серед яких: - у кримінальній справі № 674/1328/24 як захисник обвинуваченого (Хмельницький апеляційний суд); - у кримінальній справі № 369/8123/15-к як захисник обвинуваченого (КиєвоСвятошинський районний суд Київської області); - у цивільній справі № 556/2915/23 про скасування заочного рішення суду на стороні відповідача. (Володимирецький районний суд Рівненської області); - у цивільній справі № 367/9647/19 на стороні відповідача за касаційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року у складі судді Мерзлого Л. В. та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року про (Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд); - у цивільній справі № 758/9583/24 на стороні відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (Подільський районний суд міста Києва). Рішенням Подільського районного суду міста Києва ухвалено стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу, сплачені адвокату ОСОБА_1 в сумі 2000,00 грн; - у кримінальній справі № 402/447/24 про скасування арешту як адвокат заявника (Ульяновський районний суд Кіровоградської області); - у цивільній справі № 755/1252/24 про стягнення заборгованості на стороні відповідача (КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД); - у кримінальній справі № 760/2458/24 як захисник обвинуваченого (Солом`янський районний суд міста Києва). Варто звернути увагу, що згідно приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. Крім цього, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 14.05.2014 створив адвокатське бюро з видами діяльності: 69.10 Діяльність у сфері права (основний) 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. Також, ОСОБА_1 є керівником та співзасновником Адвокатського бюро «ПРЕТОР», яке також здійснює діяльність: 69.10 Діяльність у сфері права (основний) 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування. Усі ці факти в сукупності свідчать, що незважаючи на те, що з часу набрання рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12.10.2023 у справі № 760/17120/22 законної сили (з 25.01.2024) ОСОБА_1 здійснює адвокатську практику, у тому числі через АБ «Вадима Сологуба» та АО «ПРЕТОР», за яку отримує винагороду у вигляді гонорарів, а кошти на погашення заборгованості не перераховує. Щодо обізнаності боржника із відкритими виконавчими провадженнями та обставин ухилення від сплати заборгованості. Відповідно до статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їх адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Як зазначалося у фактичних обставинах справи, на виконання вимог Закону № 1404- VIII боржнику за визначеною виконавчим документом адресою рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення № 133 направлені, серед іншого, постанови про відкриття виконавчих проваджень№№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 11.11.2024. Звертає увагу суду, що положення статті 28 Закону № 1404-VIII встановлюють імперативний обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у приватного виконавця при визначенні адреси боржника. Враховуючи вищенаведене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та практикою Верховного суду, виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечать положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року в справі №643/8028/15 (провадження №61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі №520/10954/15-ц (провадження №61-7198св20). Крім того, Верховний Суд у справі № 911/3142/19 наголосив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Одночасно варто звернути увагу Суду на те, що усі винесені в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_5 постанови, про які зазначалось вище, отримані боржником особисто до свого електронного кабінету ЄСІТС. Таким чином, матеріали зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_5 містять достатні докази, що боржника належним чином повідомлено про відкриті відносно нього виконавчі провадження. незважаючи на отримання доходів від здійснення адвокатської практики та достеменну обізнаність із відкритими виконавчими провадженнями №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4, ОСОБА_1 , маючи можливість погасити заборгованість, продовжує ігнорувати законні вимоги приватного виконавця, а жодних дій, направлених на виконання рішення суду, не здійснює. Отже, в ході виконання виконавчого провадження, всупереч вимогам частини 5 статті 19 Закону № 1404-VIII, ОСОБА_1 вчиняє дії, що ускладнюють виконання виконавчого документа, а саме: - не надає приватному виконавцеві, у встановлені ним строки, відомості про майно та доходи, пояснення щодо несплати заборгованості; - попри наявну можливість виконати судові рішення за рахунок доходів від здійснення адвокатської практики жодного разу не здійснив оплату заборгованості. Водночас, вжитими приватним виконавцем заходами не вдалось виявити достатньої суми коштів та іншого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення та, тим самим, виконати вказане рішення у повному обсязі. Попри все, боржник за час здійснення зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_5 може користуватися своїм правом безперешкодного перетину державного кордону України, у зв`язку чим існує ризик того, що боржник, зважаючи на відсутність перешкод у перетині кордону, може зловживати своїм правом безперешкодного виїзду за межі України з метою подальшого ухилення від виконання рішення суду, а тому виникла необхідність у звернені до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України. З врахуванням наведеного просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань. 2. Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Ухвалою від 19 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за поданням Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи ОСОБА_1 за межі України; призначено судове засідання для розгляду подання.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, у поданні просив здійснити розгляд за його відсутності.

Представник стягувача в судове засідання з`явився, вказав, що триває виконавче провадження, заборгованість не погашена. Як вказано у матеріалах справи боржник працює адвокатом, однак, ймовірно отримує кошти готівкою, оскільки кошти не надходять. Просив подання задовольнити.

Боржник в судове засідання не з`явився, 15 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання у якому він просив розгляд подання відкласти.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши долучені до подання докази, заслухавши пояснення представника стягувача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

11 листопада 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбульовим Антоном Вадимовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_6), з примусового виконання виконавчого листа №760/17120/22 від 11.04.2024 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу 6000,00 грн., залишку боргу 4 866,21 грн. (а.с. 12 - 13, 16).

11 листопада 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбульовим Антоном Вадимовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_7), з примусового виконання виконавчого листа №760/17120/22 від 11.04.2024 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., залишок боргу 9 732,43 грн. (а.с. 14 - 15, 18).

Приватним виконавцем надано суду копію довідки про причини повернення / дослідження поштового відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20 - 21). При цьому, не додано опис вкладення у вказаний лист, що унеможливлює встановлення судом вмісту вказаного поштового відправлення.

Постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 11 листопада 2024 року виконавчі провадження НОМЕР_7 та НОМЕР_6 об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_8 (а.с. 24).

Також, судом досліджено Повідомлення №32251662, №3225424, №3236555, №324552, 3244620 про доставку документу з АСВП до електронного документу ЄСІТС (а.с. 22 - 23, 26, 32, 36), облікову картку на зведене виконавче провадження (а.с. 27).

Згідно відповіді на запит №255896005 від 09.03.2025 до Державної фіскальної служби України за запитом щодо коду типу боржника - фізична особа - підприємець податковий номер , боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта на обліку в органі ДФС не перебуває (а.с. 28).

Приватним виконавцем надано до матеріалів справи документи «Рахунки боржника НОМЕР_2 » щодо Боржника ОСОБА_1 з вказівкою суми залишку на рахунку. При цьому, джерело цього документу встановити суду не вбачається можливим внаслідок відсутності будь - яких реквізитів (а.с. 29).

Постановою про арешт коштів боржника від 11.11.2024 року накладено арешт на грошові кошти / електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках / електронних гаманцях, а також на кошти / електронні гроші на рахунках / електронних гаманцях, що будуть відкриті після постанови про арешт коштів, які належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми 17 067,72 грн. (а.с. 30).

Як вбачається з листа АБ «Укргазбанк» від 12 листопада 2024 року, у ОСОБА_1 наявний відкритий рахунок, залишок коштів на якому становить 9,23 грн. (а.с. 33).

Постановою про арешт майна боржника від 11 листпада 2024 року, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 34).

Відповідно до відповіді на запит №255896004 від 09.03.2025 року до Державної податкової служби України, інформація не надана, в Державному реєстрі відсутня (а.с. 37).

Згідно до відповіді на запит №255896007 від 09.03.2025 до Пенсійного фонду України, щодо ОСОБА_1 , особу знайдено, але відсутні дані про отрмиання доходу (а.с. 38).

Відповідно до відповіді на запит №255896006 від 09.03.2025 року до Міністерства внутрішніх справ України, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а. с. 39).

У довідці про власників пакетів голосуючих акцій (5% і більше) акціонерних товариств щодо ОСОБА_1 інформація відсутня (а.с. 41).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №412687998 від 11.02.2025 року, за боржником зареєстроване право власності на 1/8 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв.м. (а.с. 42 - 43).

Згідно роздруківки з сайту Національної асоціації адвокатів України, ОСОБА_1 є адвокатом, свідоцтво №4840 від 31.01.2012 року (а.с. 44).

Відповідно до Безкоштовного запиту, ОСОБА_1 є застовником Адвокатського бюро «Вадима Сологуба» (а.с. 45 - 46).

Інших доказів надано суду не було.

Суд зважає, що доказів відсутності коштів на рахунках, що належать боржнику станом на день звернення з відповідним поданням до суду, а також неможливості звернення стягнення на інше майно, яке перебуває у власності боржника, надано суду не було.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Європейської конвенції з прав людини, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із гарантій, передбачених статтею 2 Протоколу №4 до Європейської конвенції з прав людини, практики Європейського суду з прав людини та відповідно до принципу пропорційності, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, обмеження свободи пересування має буди пропорційним, тобто приватний виконавець має довести суду, що за існуючих у приватного виконавця повноважень неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишити територію України, наприклад - звернення стягнення на грошові кошти, рухоме або нерухоме майно.

Для позитивного вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових державних рішень та гарантій на вільне пересування особи.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожному, хто законно перебуває на території будь - якої держави, належить у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, про що вказує приватний виконавець у подані, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які приватний виконавець повинен надати до суду.

До подання не додано підтвердження місця реєстрації боржника за відповідною адресою направлення поштового відправлення, доказів вмісту цих поштових відправлень, будь - яких викликів боржника до виконавця.

Боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а приватний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14).

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77 - 80 ЦПК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем до подання не долучено належних, допустимих та достатніх доказів того, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішень суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Звернення державного (приватного) виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є крайнім заходом, який застосовується до боржника виключно коли державним (приватним) виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки таке обмеження тягне за собою обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

При прийнятті рішення по справі суд також зважає на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та триває.

Таким чином, обмеження боржника у праві виїзду за межі України може створювати додаткову небезпеку для його життя, що суперечить обов`язку держави, передбаченому в статті 27 Конституції України.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що приватний виконавець передчасно звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон, підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

При цьому, суд звертає увагу приватного виконавця на те, що відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідним поданням у разі зміни обставин та надання відповідних доказів в його обґрунтування.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, статями 260, 441 ЦПК України, суд, -

постановив:

у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи ОСОБА_1 за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. І. Тесленко