Справа № 396/377/25
Провадження № 2/396/312/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Новікової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоукраїнка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвоката Єльнікова Наталія Олександрівна, до ТОВ «Дебет Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвоката Єльнікова Наталія Олександрівна, до ТОВ «Дебет Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №1868 від 20.01.2021 року, щодо звернення стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №621075617 від 12.04.2023 року на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 11052.95 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №64463725 від 11.02.2021 року. На підставі рішення Новоукраїнського районого суду від 15.03.2024 року замінено сторону стягувача на ТОВ «Дебт Форс».

Вважає, що виконавчий напис №1868 від 20.01.2021 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович є протиправним. Позивач не отримав жодного документі, який є підставою вчинення напису. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він не підлягає виконанню.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив, в якому заперечили щодо позовних вимог та клопотання про зменшення позовних вимог. У відзиві зазначив, що напис нотаріуса є законним, оскільки нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості, а лише перевіряє наявність необхідних документів, просить у позові відмовити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів, та встановив наступне:

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №1868 від 20.01.2021 року, щодо звернення стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №621075617 від 12.04.2023 року укладеним між АТ «Альфа банк» та ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 11052.95 грн. (а.с. 10). АТ «Альфа банк» було відступлено право вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ ФК «ІНФЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», та ТОВ «Вердикт Капітал».

На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №64463725 від 11.02.2021 року (а.с. 11).

Рішення Новоукраїнського районого суду від 15.03.2024 року замінено сторону стягувача на ТОВ «Дебт Форс» (а.с. 13).

За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 650.00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 11702.95 грн. (а.с. 10).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 цього ж Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин.

На спростування обставин відповідачем нотаріально посвідчений кредитний договір суду не наданий.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц).

Крім того, відповідач ТОВ «Дебет Форс» нотаріусу для вчинення виконавчого напису будь-яких первинних документів на підтвердження безспірності заборгованості не надано. В свою чергу вони не надані відповідачем до відзиву на спростування обставин позову.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторониу справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Крім того, позивач прохає стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., надання якої підтверджує договором про надання правової допомоги №35/25, актом виконаних робіт, розрахунковою квитанцією, ордером (а.с. 19-20, 23, 24, 25).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу предствником позивача долучено до позовної заяви: копію Договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, рахунок на оплату, (а.с. 19-20, 23, 24), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст.19 ЦПК України належить до справ незначної складності, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратила би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 5 000 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи.

Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 137, 141,263 - 265, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1868 від 21.01.2021 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 11702.95 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет Форс" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок витрат по сплаті судового збору та судові витрати понесені на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. С. Цесельська