РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Веремійчик Р.І.
27.11.2023 ОСОБА_1 в особі представника -адвоката Репетун К.В звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд: встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не менш 5 років до часу відкриття спадщини, з 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 з 2016 року до 11.05.2022 року проживав однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони вели спільне господарство в квартирі по АДРЕСА_3 . На початку повномасштабного вторгнення в будинок влучив снаряд і ОСОБА_3 отримав осколкові поранення та деякий час перебував в лікарні. Після цього, ОСОБА_1 забрав його з лікарні і до самої смерті ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_1 у квартирі брата позивача. Позивачу ОСОБА_3 доводиться зятем, так як він є чоловіком його рідної сестри - ОСОБА_4 . Сестра позивача, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 72 років. Після смерті сестри, у 2016 році ОСОБА_1 , допомагав ОСОБА_3 з її похованням, а потім, зважаючи на його стан здоров`я, що погіршився через смерть дружини, залишився з ним проживати, так як останній потребував сторонньої допомоги. Після свого переїзду, позивач 27.10.2018 продав власну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 і вони жили за кошти під продажу цієї квартири.
Увесь вказаний час, аж до смерті ОСОБА_3 , вони разом проживали однією сім`єю, а саме: були пов`язані спільним побутом, розподіляли оплату комунальних послуг, в останні роки позивач фактично здійснював догляд за ОСОБА_3 , який в силу свого похилого віку потребував цього. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер у віці 83 років. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 , яка була придбана ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 15 серпня 1995 року.
ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. з метою прийняття спадщини. 25 жовтня 2022 року була заведена спадкова справа №50/2022. При цьому, нотаріус повідомив, що спадкодавець - ОСОБА_3 за життя склав заповіт від 05 грудня 2017 року, відповідно до якого вищезазначену квартиру заповів онуці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначаємо, що спадкоємиця за заповітом - ОСОБА_2 у встановлений законом строк не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також, не зверталася до суду з позовом про визначення додаткового строку, що підтверджується довідкою від 27.04.2023 вих. № 110/02-14, виданою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. ОСОБА_2 є громадянкою російської федерації, яка постійно проживає на її території, а тому в силу діючих для громадян російської федерації обмежень, нотаріус не може вчинити нотаріальну дію на її користь. Указані обставини з приводу громадянства ОСОБА_2 підтверджуються фотокопією її паспорта на ім`я: « ОСОБА_5 ». Таким чином, спадкоємиця за заповітом - ОСОБА_2 не прийняла спадщину. При цьому, інших спадкоємців за заповітом не має. ОСОБА_1 , має намір прийняти спадщину, однак він не може реалізувати своє право, так як для спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги, йому необхідно встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини у судовому порядку, оскільки спадкоємиця за заповітом - ОСОБА_2 не прийняла спадщину, а інших спадкоємців за заповітом або за законом не має, то він має право на спадкування за законом в четверту чергу після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживав з ним однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 , та надалі продовжує опікуватися спадковою квартирою.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено в якості третьої особи- ОСОБА_2 , призначено підготовче судове засідання.
14.03.2024 на адресу суду надійшов відзив Харківської міської ради, з клопотанням про поновлення строку на його подання. В обґрунтування відзиву, відповідач зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на їх недоведеність та відсутність посилань на ведення спільного господарства, недостатність доказів на підтвердження цього факту, наявності спадкоємця за заповітом, забезпеченість позивача іншим житлом.
25.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, направлена представником позивача через систему «Електронний суд» 22.03.2024, в якій посилається на обґрунтованість позовних вимог, наявність клопотання про допит свідків, відсутність у відповідача доказів на спростування доводів позивача.
11.04.2024 представником відповідача на адресу суду подано заперечення.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків для допиту в судовому засіданні, витребувано копію спадкової справи, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
17.04.2024 на адресу суду від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких посилається на відсутність дипломатичних відносин з державою-агресором, неможливість отримання певних відомостей щодо отримання померлим пенсії на території рф, а також посилається на суперечливість аргументів відповідача.
07.05.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи №50/22 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , в матеріалах якої наявний заповіт ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , яка викликалася до нотаріуса з приводу оформлення її спадкових прав.
11.07.2024 в судовому засіданні за клопотанням витребувано докази за клопотанням представника позивача.
11.07.2024 року на електронну адресу суду надійшов відзив від імені ОСОБА_2 , в якому вона зазначає, що не заперечує проти вимог ОСОБА_1 , оскільки їй відомо, що ОСОБА_1 тривалий час жив з дідусем, опікувався ним, допомагав тому, слідкував за ліками, і їй відомо, що за наслідками розгляду справи ОСОБА_1 успадкує квартиру дідуся.
13.08.2024 на виконання ухвали суду з ГУ ПФУ в Харківській області надійшла відповідь.
28.08.2024 в судовому засіданні допитано свідка, заявленого стороною позивача ОСОБА_6
09.12.2024 в судовому засіданні допитано свідка, заявленого стороною позивача ОСОБА_7 ..
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Репетун К.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи про необґрунтованість заявлених вимог.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, на електронну пошту суду надала відзив, в якому не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.05.2022 серії НОМЕР_1 .(а.с.17)
Судом також встановлено, з наданих копії свідоцтв про народження, шлюбу та свідоцтва про смерть та не оспорювалося сторонами у справі, що померлий ОСОБА_3 був чоловіком рідної сестри позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .(а.с.16-21)
Згідно даних посвідки на постійне проживання НОМЕР_2 ОСОБА_3 мав зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_3 .(а.с.28-30)
Зі спадкової справи № 50/2022, заведеної у приватного нотаріуса ХМНО Феденко М.В., щодо майна померлого ОСОБА_3 , встановлено, що за життя померлий ОСОБА_3 05.12.2017 склав заповіт на належну йому квартиру АДРЕСА_5 , яку заповів онуці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.147)
Судом враховано, що приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. викликалась для оформлення прав на спадкове майно спадкоємиця вищевказаної квартири за заповітом ОСОБА_3 (а.с.148), однак згідно наданих до суду пояснень від імені ОСОБА_2 , остання не має можливості та наміру з`являтися до нотаріуса для оформлення спадщини, оскільки проживає в російській федерації, з огляду на військовий стан, припинення дипломатичних відносин та права власності на користь громадян рф.
Дослідженими в судому засіданнями доказами підтверджується, що з 2016 року позивач ОСОБА_1 проживав разом чоловіком своєї сестри ОСОБА_4 , який після смерті дружини став більше хворіти, потребувати сторонньої допомоги.
Відповідно до виписки стаціонарного хворого ОСОБА_3 МКЛ №8 ХМР від 24.12.2018, останній хворів на ряд захворювань: серцево-судинної системи, жкт, сечокам`яну хворобу і т.і.(37-38)
Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків встановлено, що після смерті дружини ОСОБА_3 перебував у дуже хворобливому стані і з ним в квартирі проживав заявник ОСОБА_1 , який опікувався ОСОБА_3 , оплачував житло, готував їжу, замовляв та оплачував масажування для ОСОБА_3 , слідкував за прийомом того ліків, і оскільки ОСОБА_3 не зміг отримувати пенсію в останні роки з РФ, то всі витрати матеріальні робив ОСОБА_1 .
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Разом з тим, згідно п. 4.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Згідно із статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід трав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), то інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом статей 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою частина третя статті 46 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу
Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України, необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Вказані висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21.
Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у статті 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації.
Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Судом надана оцінка всім дослідженим доказам в судовому засіданні та суд встановив, що є підтвердженими доводи позивача щодо обставин проживання однією сім*єю з ОСОБА_3 саме після смерті його дружини і сестри позивача в 2016 році, враховуючи незадовільний стан здоров*я ОСОБА_3 , зважаючи на його похилий вік та наявність хвороб, та відсутність на території України інших близьких родичів.
Також, судом враховано, що протягом останніх 5 років ОСОБА_3 , який був громадянином рф та мав посвідку на постійне місце проживання в Україні, був пенсіонером за віком, однак не отримував пенсію в Україні, оскільки пенсію йому було призначено в РФ.
Судом надана оцінка показанням позивача та свідків в судовому засіданні, що пенсію ОСОБА_3 останні роки з РФ не отримував, оскільки за станом здоров*я не міг їздити у РФ, а іншим шляхом отримати пенсію неможливо. Враховані судом і пояснення, що єдиним матеріальним забезпеченням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були грошові кошти, отримані від продажу квартири ОСОБА_1 в 2018 році та пенсії позивача.
Згідно наданого договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2018 ОСОБА_1 продав належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.39-40)
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 не мав родичів в Україні, крім сім*ї ОСОБА_1 , не мав іншого майна, крім квартири АДРЕСА_5 , пртягом часу з 2016 року знаходився на утриманні ОСОБА_1 , який сплачував комунальні послуги, купляв продукти харчування, ліки, опікувався станом здоров`я ОСОБА_3 , дбав про нього та постійно з ним проживав до повномасштабного вторгнення за вищевказаною адресою, а потім по АДРЕСА_6 . І ці обставини достовірно підтвердили допитані судом свідки в судовому засіданні.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо спільного його проживання з ОСОБА_3 з 2016 року по день його смерті в 2022 році, тобто постійного проживання однією сім*єю знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, з огляду на достатні, належні, допустимі та достовірні докази належного, а тому позвоні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, як обґрунтовані та доведені.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 247, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не менш 5 років до часу відкриття спадщини, з 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: