ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Чернівці

Справа № 718/2974/24

Провадження №22-ц/822/287/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мамаївської сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2025 року, головуючий у І-й інстанції Нагорний В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування заяви вказував на те, що він є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на обліку у психіатра з діагнозом "Змішана судинна деменція важкого ступеню вираженості з порушенням поведінки у вигляді резидуальних психотичних включень, синдром вторинного паркінсонізму", внаслідок чого вона не здатна самостійно себе обслуговувати, орієнтуватися в просторі, спілкуватися, харчуватися, контролювати свою поведінку, а тому потребує постійного стороннього догляду.

Вказував на те, що у ОСОБА_3 є два сина: старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером, у зв`язку з наявними хронічними захворюваннями був визнаний обмежено придатний до військової служби та звільнений у запас за станом здоров`я, а молодший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовій службі з 12 квітня 2022 року по даний час, інші особи для здійснення догляду відсутні.

Догляд за бабусею здійснює він і може бути її опікуном, оскільки зареєстрований та проживає разом з нею, допомагає їй по господарству, турбується про її медичний догляд, харчування, побут; органом опіки та піклування було затверджено позитивний висновок про призначення його опікуном ОСОБА_3 .

Просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши його її опікуном.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановлено над нею опіку.

У задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 відмовлено.

До призначення у встановленому законом порядку опікуна над ОСОБА_3 обов`язки опікуна покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Визначено строк дії даного судового рішення два роки з моменту набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного захворювання у формі іншої судинної деменції (недоумства); психічне захворювання, на яке страждає ОСОБА_3 , відноситься до категорії хронічних, тобто, стійких захворювань. За своїм психічним станом, в силу наявного у неї хронічного психічного захворювання, ОСОБА_3 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави для задоволення заяви в частині визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки.

Також суд першої інстанції у рішенні зазначив, що заявник 02 серпня 2024 року був мобілізований та на даний час проходить військову службу, тому протягом тривалого часу не здійснює догляд за своєю бабусею ОСОБА_3 .

Орган опіки та піклування у своєму висновку та поданні не звернув увагу на наявність у ОСОБА_3 інших онуків, що вказує на неповноту змісту даних документів.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник заявника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуна та ухвалити нове рішення у цій частині, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зазначає, що оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про призначення опікуна ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що єдиною особою, яка може забезпечити догляд за ОСОБА_3 , є її онук - ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає разом з нею, допомагає їй по господарству та в особистих потребах, турбується про її медичний догляд, харчування, побут тощо.

Саме цим обставинам було надано оцінку органом опіки та піклування виконавчого комітету Мамаївської сільської ради та затверджено позитивний висновок про призначення заявника опікуном ОСОБА_3 .

Отже, компетентний орган провів перевірку умов проживання ОСОБА_3 , встановив її родинні відносини, осіб, які з нею проживають, кому вона найбільше довіряє і з ким їй буде найбільш комфортніше. Саме з урахуванням інтересів недієздатної особи, для забезпечення реалізації її прав та інтересів у повному обсязі, органом опіки визначено, що єдиною особою, яка може належним чином забезпечити життєдіяльність ОСОБА_3 , є її онук ОСОБА_1 .

Фактично суд першої інстанції визнав подання органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради незаконним, не маючи на це повноважень, оскільки це питання не було предметом розгляду.

Суд першої інстанції протиправно не взяв до уваги докази, надані заявником щодо можливості здійснювати повноваження опікуна відносно його бабусі ОСОБА_3 , а також щодо відсутності інших родичів, які б могли забезпечити таку опіку. При цьому, заявником надано суду належні та допустимі докази, які відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, подання органу опіки та піклування, яке прийняте у відповідності до Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном, а тому в іншій частині не переглядається.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1996 року та свідоцтвом про народження його батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25 лютого 2008 року вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з витягом № 278 від 15 серпня 2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки № 353 від 06 серпня 2024 року, виданої КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у психіатра з діагнозом: «Змішана судинна деменція важкого ступеню вираженості з порушеннями поведінки у вигляді резидуальних психотичних включень. Синдром вторинного паркінсонізму» (F01.3).

Згідно з висновком ЛКК № 147 від 07 серпня 2024 року, виданим медичним центром ТОВ «Мак-Медик», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду.

У висновку судово-психіатричного експерта № 1805 від 16 грудня 2024 року зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає психічним захворюванням у формі іншої судинної деменції (недоумства); психічне захворювання, на яке страждає ОСОБА_3 , відноситься до категорії хронічних, тобто, стійких захворювань; за своїм психічним станом, в силу наявного у неї хронічного психічного захворювання, ОСОБА_3 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

04 вересня 2024 року опікунська рада виконавчого комітету Мамаївської сільської ради у висновку зазначила, що ОСОБА_1 є єдиним хто виявив бажання бути опікуном над ОСОБА_3 ; з 02 серпня 2024 року заявник був мобілізований та на даний час проходить службу у військовій частині.

У поданні від 06 серпня 2024 року №355/7, затвердженому виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання її недієздатною.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті1, 3 Конституції України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

В силу частини 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст. 40 ЦК України).

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частин 1, 6 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Пунктом 3.1 вищевказаних Правил визначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення опікуном недієздатної ОСОБА_3 її внука ОСОБА_1 , залишив поза увагою те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Водночас сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23.

З наявних у матеріалах даної справи доказів вбачається, що визнана судом недієздатна ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з онуком ОСОБА_1 в одному будинку по АДРЕСА_1 . Провівши обстеження умов проживання заявника, органом опіки та піклування встановлено, що саме заявник здійснював догляд та опікувався хворою бабусею.

Колегія суддів зазначає про те, що матеріалами справи доведено той факт, що інші члени сім`ї не можуть виконувати в силу об`єктивних обставин обов`язки опіки.

Так, єдиними родичами першого ступеня споріднення недієздатної ОСОБА_3 є її двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки від 12 лютого 2024 року старший лейтенант ОСОБА_5 (батько заявника) перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_4 з 12 квітня 2022 року по теперішній час.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано.

Відповідно до довідки № 48 від 30 квітня 202 року військової частини НОМЕР_5 підполковник ОСОБА_4 (старший син ОСОБА_3 ) пройшов медичний огляд у ВЛК військової частини 30 квітня 2002 року і йому встановлено діагноз: поширений міжхребцевий остеохондроз усіх відділів хребта, деформуючий спондильоз шийного і поперекового відділів хребта першого ступеня з явищем вертебро-базилярної недостатності з больовим синдромом при фізичних навантаженнях та помірним порушенням функцій хребта. Наслідки післятравматичного компресійного перелому тіла дванадцятого грудного хребця другого ступеня компресії з больовим синдромом… Ангіопатія сітківки обох очей. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Обмежено придатний до військової служби.

На підставі Наказу № 92 Головнокомандувача Сухопутних військ ЗСУ по особовому складу від 23 травня 2002 року підполковник ОСОБА_4 звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я.

Отже, ОСОБА_4 є пенсіонером і через наявні хронічні хвороби, обмежену рухливість не може здійснювати догляд за хворою матір`ю.

З інформації, наданої Мамаївською сільською радою у листі № 329 від 04 квітня 2025 року, вбачається, що інших осіб, з числа родичів, які наразі могли би здійснювати опіку над ОСОБА_3 , немає.

Окрім заявника ОСОБА_8 у ОСОБА_3 є ще три онучки: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в Чехії з 12 вересня 2019 року; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю, у якої на утриманні є двоє малолітніх дітей, 2015 та 2018 року народження; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , розлучена, виховує двох доньок, 2005 та 2014 року народження.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після повномасштабного вторгнення росії в Україну виїхали разом з дітьми на проживання до Польщі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 , суд першої інстанції не врахував об`єктивну неможливість інших членів сім`ї здійснювати догляд через вагомі причини: зокрема, через проходження військової служби, вік та поганий стан здоров`я, віддаленість місця проживання, до того ж невиявлення ними бажання здійснювати такий догляд, а також відсутність іншої особи, спроможної реально забезпечити необхідний догляд, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення даної вимоги (постанова Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі № 380/16966/24).

Подання про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 , скероване органом опіки та піклування до суду, містить перелік усіх необхідних документів. Інших документів чинними нормативно-правовими актами, якими врегульовано порядок та механізм вирішення судом питання про встановлення опіки та призначення опікуна, не визначено. Форма подання відповідає вимогам ЦК України.

Отже, колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта про те, що компетентний орган провів перевірку умов проживання ОСОБА_3 , встановив її родинні відносини, осіб, які з нею проживають, кому вона найбільше довіряє і з ким їй буде комфортніше. Саме з урахуванням інтересів недієздатної особи, для забезпечення її прав та інтересів у повному обсязі, органом опіки визначено, що єдиною особою, яка може належним чином забезпечити ОСОБА_3 належні життєві умови, є її онук ОСОБА_1 .

Стосовно аргументу місцевого суду про неможливість виконання ОСОБА_1 функцій опікуна через його перебування у складі Збройних Сил України і тривале не здійснення догляду за своєю бабусею, він є помилковим, оскільки згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії військового стану через сімейні обставини або інші поважні причини, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного Суду у постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 380/16966/24 виснував, що звільнення одного з військовослужбовців для забезпечення належного догляду за особою з інвалідністю I групи у цьому випадку є правомірним також з точки зору дотримання принципів соціальної справедливості та гарантій соціального захисту. Отже, відмова у звільненні позивача за наявності в нього обов`язку щодо догляду за особою з інвалідністю та відсутністю іншої особи, спроможної реально забезпечити необхідний догляд особі з інвалідністю в ситуації, що склалася, суперечить принципам: державних гарантій соціального захисту (ст. 46 Конституції України); недопущення перешкод у реалізації прав людини (ст. 21 Конституції України); пріоритетності прав осіб з інвалідністю на отримання належного догляду (Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»). Отже, при ухваленні рішення про звільнення військовослужбовця з військової служби повинно бути забезпечено належний баланс між інтересами держави та правами людини.

Колегія суддів апеляційного суду, підсумовуючи наведене, враховуючи конкретні обставини справи, дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном та покладення на орган опіки та піклування виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області обов`язків опікуна скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 14 квітня 2025 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк