Провадження № 2-ві/752/12/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні відводу судді

17 квітня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ларіонової Олени Олександрівни про відвід головуючого судді Митрофанової А.О. у цивільній справі № 752/26513/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, знаття заборони відчуження нерухомого майна та скасування державної реєстрації заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанової А.О. перебуває цивільна справа № 752/26513/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, знаття заборони відчуження нерухомого майна та скасування державної реєстрації заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора.

08 квітня 2025 року системою «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ларіонової Олени Олександрівни про відвід головуючому судді Митрофанової А.О. від розгляду даної цивільної справи.

Заява про відвід судді Митрофанової А.О. обґрунтована сукупністю обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, зокрема повторним розглядом справи між тими самими сторонами з ідентичним предметом та підставами позову, щодо якого вже існує остаточне рішення Верховного Суду, що набрало законної сили, що прямо суперечить положенням статті 255 ЦПК України; порушенням строків оприлюднення судових рішень, які були внесені до ЄДРСР з затримкою; відмовою у наданні стороні доступу до електронних матеріалів справи, незважаючи на відповідне клопотання; створенням штучних перешкод для передачі матеріалів до апеляційного суду, внаслідок чого апеляційний перегляд ухвал про забезпечення позову затягується понад 10 місяців; винесенням суддею рішень, які сприяють інтересам позивача та перешкоджають реалізації права власності відповідача, підтвердженого судовими рішеннями, що набрали законної сили, що у своїй сукупності не лише об`єктивно ставить під сумнів неупередженість судді, але й формує у відповідача обґрунтоване враження про упередженість суду, а відтак є підставою для її відводу згідно зі статтею 36 ЦПК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанової А.О. від 15 квітня 2025 року заяву представника відповідача - адвоката Ларіонової Олени Олександрівни про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, знаття заборони відчуження нерухомого майна та скасування державної реєстрації заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора, визнано необґрунтованою та передано на розгляд іншому складу суду у відповідності до вимог статей 33, 40 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2024 року вирішення питання про відвід головуючого судді Митрофанової А.О. у цивільній справі № 752/26513/23 передано судді Кирильчук І. А.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Частинами третьою, сьомою статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною сьомою статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З поданої заяви про відвід вбачається, що вказана заява не містить жодної обґрунтованої підстави вважати, що існують сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого судді Митрофанової А.О.

Перевіривши зазначені представником відповідача підстави для відводу головуючого судді Митрофанової А.О., суддя приходить до висновку, що твердження представника відповідача, зазначені у заяві, є необґрунтованими та не дають підстави для відводу судді та не можуть оціночно визначатись стороною як сумніви в об`єктивності та неупередженості судді. Судом не встановлена наявність певної особистої заінтересованості головуючого судді Митрофанової А.О. та упередженого її ставлення до особи відповідача та його представника. Незгода представника відповідача з процесуальними рішеннями головуючого судді Митрофанової А.О. не можуть бути обставинами, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

З огляду на викладене вище та враховуючи викладені підстави відводу у заявленій заяві, суддя приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ларіонової Олени Олександрівни про відвід головуючого судді Митрофанової А.О. у цивільній справі № 752/26513/23 є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ларіонової Олени Олександрівни про відвід головуючого судді Митрофанової А.О. у цивільній справі № 752/26513/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, знаття заборони відчуження нерухомого майна та скасування державної реєстрації заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Кирильчук