Провадження № 2/756/1710/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 26 270,75 грн, а також судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено Договір позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги від відповідача коштів за Договором позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

У подальшому 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило позивачу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги від відповідача коштів за Договором позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаним Договором позики, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість в сумі 26 270,75 грн, з яких: 8 500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17 760,75 грн - заборгованість по процентам.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, якою також позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала письмовий відзив, у якому визнавала позовні вимоги лише в частині тіла кредиту. Зазначила, що нараховані проценти є неправомірними та не вірно розрахованими. На підставі зазначеного відповідач просила у решті позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено Договір позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги від відповідача коштів за Договором позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

У подальшому 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило позивачу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги від відповідача коштів за Договором позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд установив, що відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за Договором позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року, внаслідок чого перед позивачем за вказаним договором у неї існує заборгованість в сумі 11 037,25 грн, з яких: 8 500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2 537,25 грн - заборгованість по процентам.

Стосовно суми заборгованості по процентам у розмірі саме 2 537,25 грн суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Зважаючи на визначену у договорі № 1968384 від 08 квітня 2021 року та фактично надану суму кредиту у розмірі 8 500,00 грн на строк 15 днів зі сплатою 1,99 % щоденно за користування кредитом, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по процентам саме у розмірі 2 537,25 грн, а не 17 760,75 грн, як про це зазначає позивач.

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам судовий збір у розмірі 1 018,12 грн.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 3 500,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим представником обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для неї, що суперечить принципу розподілу таких витрат, також беручи до уваги часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 137, 141 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (; юридична адреса: Київська обл., м. Ірпінь, вул. М. Стельмаха, 9-А, офіс 204) заборгованість за Договором позики № 1968384 від 08 квітня 2021 року у сумі 11 037 (одинадцять тисяч тридцять сім) гривень 25 копійок, судовий збір у розмірі 1 018 (одна тисяча вісімнадцять) гривень 12 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

У іншій частині позовних вимог та судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.В. Белоконна