Справа №345/800/25
Провадження № 2/345/611/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

15.04.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду із зазначеним позовом. Позов мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 зробила таке розпорядження: належну земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7418га заповідала позивачу.

Про наявність заповіту позивачу відомо нічого не було. Позивач та відповідач є чужими людьми. Вони зустрічалися декілька разів, оскільки позивач мав намір придбати у спадкодавиці земельну ділянку, щодо якої спадкодавиця склала заповіт. Однак укладення договору купівлі-продажу відкладалося з різних причин.

В лютому 2025року позивач дізнався від родичів спадкодавиці про смерть останньої. Також він дізнався і про існування заповіту в його користь на вищевказану земельну ділянку. 20.02.2025року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Однак нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на спадкове майно по заповіту у зв`язку із пропуском ним строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача зазначає, що позивач дійсно пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці. Проте строк пропущено виключно з поважних причин, оскільки позивач не знав про існування заповіту, складеного ОСОБА_3 в його користь. Позивач та спадкодавиця проживали далеко один від одного, не являлися родичами і рідко контактували між собою. Про заповіт позивача також і не повідомляв нотаріус, оскільки ніхто із інших спадкоємців (по закону чи по заповіту) не зверталися із заявами про відкриття спадщини. Тому будь-яких дій щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку по заповіту після смерті спадкодавиці позивач не вчиняв. Тільки в лютому 2025року позивачу стало відомо, що спадкодавиця померла і що вона склала в його користь заповіт. Тому представник позивача змушений звернутися до суду та просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шість місяців, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

Представник позивача вказав у прохальній частині позову, що просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Окрім того, повістка про виклик в судове засіданя надсилалась відповідачці на адресу зареєстрованого її місця проживання.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.6). На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно із ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Бабич В.Л. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що позивач у встановлений законом строк не прийняв спадщину після її смерті (а.с.5).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року по справі №686/5757/23, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

За обставинами даної справи позивач не є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за законом, не знав про складення на його користь заповіту, про наявність заповіту та його зміст позивач дізнався вже після спливу визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, позивач пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, складеного ОСОБА_3 на його користь. Таким чином, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1269, 1272 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк шість місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 15.04.2025року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ