ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1363/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1223/25Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і адвокатки Лучко Тетяни Іванівни, представниці ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2024 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», ОСОБА_4 , про відшкодування збитків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким зобов?язати ОСОБА_2 відшкодувати збитки у сумі 30 720 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на невиконання відповідачем договору про наміри від 30 грудня 2015 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 28 липня 2016 року позов задоволений у повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16 червня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 про відшкодування збитків задоволено.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 , про відшкодування збитків скасовано

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що рішення суду грунтується на припущеннях.

Суд не дав належної оцінки встановленим фактичним обставинам, зокрема тому, що відповідач відмовився виконати взяті на себе зобов?язання, і доказам, поданим сторонами.

Висновки суду про те, що саме позивачка порушила умови п.3.1. укладеного договору спростовуються наявними у справі доказами.

Суд необгрунтовано взяв до уваги показання свідків ОСОБА_6 , який є рідним братом відповідача, і ОСОБА_7 , показання якого відрізняються від показань ОСОБА_6 , при цьому показання обох свідків спростовуються листом ТОВ «Бюро Полекс», яке проводило оцінку майна (квартири).

Висновок експерта №31 від 18 грудня 2023 року не дає відповіді на питання про те, коли і ким були здійснені перепланування у квартирі.

Суд проігнорував те, що відповідач у період з 30 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року не вчиняв жодних дій щодо укладання договору купівлі-продажу квартири, що не заперечувалося самим відповідачем.

Адвокатка Лучко Т.І., представниця ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні судових витрат на користь відповідача скасувати, ухвалити нове, яким стягнути із позивачки на користь відповідача судові витрати, пов?язані з розглядом справи.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд, відмовляючи у задоволенні позову, безпідставно всупереч вимогам ст.141 ЦПК України відмовив відповідачу у відшкодуванні витрат, які поніс останній у зв?язку із розглядом справи.

Суд проігнорував те, що відповідно до вимог закону заява про стягнення судових витрат разом з доказами таких витрат була подана у встановлені строки.

Відзиви на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходили. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 30 грудня 2015 року в присутності представника агентства нерухомості «Полтавська нерухомість» - ФОП ОСОБА_3 укладений договір про наміри № 82119 ПН/ОП/1.3/1894 (т.1 а.с.3).

Предметом договору є зобов`язання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укласти та належним чином оформити нотаріальний договір купівлі продажу (Основний договір) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та в порядку, визначеному договором.

У відповідності до п.1.2 договору продавець ОСОБА_1 стверджує, що вищевказаний об`єкт нерухомості набутий добросовісно, та належить продавцю відповідно до вимог чинного законодавства України. На день підписання цього договору він не проданий, не подарований, зв`язками щодо третіх осіб не пов`язаний.

Відповідно до пункту 2.1 визначено, що, підтверджуючи намір та зобов`язання сторін укласти нотаріальний договір купівлі продажу об`єкта нерухомості до 15.01.2016 року - з метою забезпечення виконання умов цього договору, в момент його підписання ОСОБА_2 надав, а ОСОБА_1 прийняла завдаток у розмірі 2% (два відсотки) 30 720 грн. За згодою сторін завдаток після укладення договору купівлі продажу зараховується виконавцю згідно договору надання інформаційних послуг № 82119 07.10.2015 року ПН/ОП1/1.1/1203, як оплата за послуги по наданню інформаційних послуг ОСОБА_2 , та не входить до суми 1 536 000 грн, яку ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 , згідно п. 1.4 під час укладення договору купівлі продажу.

Згідно пункту 3.1 продавець ОСОБА_1 зобов`язувалась:

а) не змінювати умов продажу вказаного об`єкта нерухомості, в т.ч. його вартість, строк фактичної передачі, зняття з реєстраційного обліку без узгодження зі покупцем; не проводити його ремонт, пов`язаний з його повним або частковим переобладнанням, не демонтувати та не замінювати комунікаційні системи, обладнання, прибори (в т.ч. газові плити, котли опалення, сантехніку), не розбирати та не міняти покриття підлоги, не проводити дії, які можуть впливати на перегляд вартості об`єкта нерухомості, що продається;

б) не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на відчуження вищевказаного майна або виникнення прав третіх осіб (оренда, найм, позичка, іпотека, обтяження тощо);

в) до укладення нотаріального договору купівлі продажу надати Довідку ЖЕКа про склад сім`ї, зареєстрованих у квартирі, що продається;

г) надати на підписання цього договору копії всіх необхідних для укладення

основного договору документів, що засвідчують право власності на об`єкт нерухомості, який відчужується (т.1 а.с.3).

Пунктом 4.2 договору визначено, що у випадку невиконання зобов`язання по укладенню нотаріального договору купівлі продажу у термін до 15.01.2016 року з вини покупця ОСОБА_2 , відмови останнього від укладення договору купівлі продажу, завдаток, внесений ним відповідно до п. 2.1 цього договору, вважається неустойкою та передається виконавцю, згідно договору про надання інформаційних послуг № 82119 07.10.2015 ПН/ОП1/1.1/1203, та служить оплатою за надані ним послуги та виконані по договору роботи. ОСОБА_2 (сторона 1) зобов`язується також відшкодувати збитки, понесені (стороною 2) ОСОБА_1 по підготовці документів для укладення нотаріального договору купівлі продажу в розмірі завдатку передбаченого п.2.1 даного Договору.

За результатами експертного дослідження складено висновок експерта № 31 судової будівельно технічної експертизи від 18.12.2023 року, відповідно до якого встановлено, що при візуальному огляді квартири АДРЕСА_2 , встановлено невідповідність плану першого поверху багатоповерхового будинку літ. «А-15» АДРЕСА_3 ( т. 3 а.с.205-208), а саме:

- утворене приміщення в результаті об`єднання кухні 5 площею 12,1 кв.м. та балкону, шляхом демонтування вікна, дверей та підвіконної частини зовнішньої стіни;

- збільшена житлова площа за рахунок утворення приміщення в результаті об`єднання кімнати 2 площею 10,5 кв.м. та лоджії шляхом демонтування вікна, двері та підвіконної частини зовнішньої стіни.

У висновку експерта зазначено, що встановити, коли було здійснене переобладнання квартири АДРЕСА_4 , не представилось можливим ( т.3 а.с.218-221).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини вказують на порушення саме зі сторони ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, а саме п. 3.1 договору про наміри № 82119 ПН/ОП1/1.3/1894 від 30.12.2015 року, безпосередньо щодо зобов`язання продавця ОСОБА_1 не змінювати умов продажу вказаного об`єкта нерухомості, в тому числі його вартість, строк фактичної передачі, реєстраційного обліку без узгодження з покупцем ОСОБА_2 ; не проводити ремонт, пов`язаний з його повним або частковим переобладнанням, не демонтувати та не замінювати комунікаційні системи, обладнання, прибори, не розбирати та не міняти покриття підлоги, не проводити дії, які можуть впливати на перегляд вартості об`єкта нерухомості, що продається ( т. 1 а.с.3), що в свою чергу спростовує твердження сторони позивача про наявність у ОСОБА_2 обов`язку щодо відшкодування перед позивачем збитків на підставі наданого договору.

Вирішуючи заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що 26 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Лучко Т.І., подано заяву про стягнення з позивача ОСОБА_1 фактично понесених витрат відповідачем пов`язаних з розглядом справи, які складаються з витрат: за надану правничу допомогу у справі, відповідно поданих доказів, квитанцій про сплату коштів на експертне дослідження, а саме: проведення будівельно - технічної експертизи, складання процесуальних документів, відзиву на апеляційну скаргу на оскарження ухвали про призначення експертного дослідження та довідки розрахунку правничої допомоги.

У ході підготовчого провадження стороною відповідача у строк, визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 15 лютого 2018 року, якою надано стороні відповідача строк для подання відзиву на позов, було подано 11 травня 2018 року: заяву про виклик свідків ( т.1 а.с.184-185), заяву про призначення будівельно технічної експертизи ( т.1 а.с.186-187), клопотання про витребування доказів ( т.1 а.с.188-189).

Разом з цим, орієнтовного розрахунку своїх судових витрат та клопотання про їх стягнення з протилежної сторони стороною відповідача до суду подано не було з невідомих суду причин.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Отже, під час попереднього судового провадження стороною відповідача не було анонсовано своє право щодо відшкодування судових витрат, які сторона відповідача очікувала понести у ході судового розгляду даної справи, тобто стороною відповідача у справі не було дотримано процесуального порядку та строків подання клопотання про відшкодування судових витрат у справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до ст.635 ЦК України у редакції за станом на 30 грудня 2015 року попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч.1).

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2).

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.3).

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором (ч.4).

За змістом ст.635 ЦК України попередній договір є правочином, у якому сторони погоджують усі істотні умови, до яких належать істотні умови основного договору, оскільки відсутність хоча б однієї з істотних умов майбутнього договору виключає можливість кваліфікувати відносини між сторонами як договірні; у попередньому договорі сторони також визначають взаємні права та обов?язки, наслідки невиконання (порушення) останніх.

Аналіз норми ч.4 ст.635 ЦК України у системному зв?язку із нормами ч.1. ч.2, ч.3 цієї ж статті дає підстави для висновку про те, що договір про наміри фіксує лише волю сторін вчинити певний правочин у майбутньому і не породжує зобов`язання укласти в майбутньому основний договір. Тобто різниця між попереднім договором та угодою сторін про наміри полягає в тому, що угода про наміри, на відміну від попереднього договору, фактично не породжує для сторін ніяких правових наслідків у разі неукладення у майбутньому договору, окрім обов?язку повернути сплачений аванс як спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції за нормами частини першої статті 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

Як слідує з матеріалів справи, позивачка обгрунтовує вимогу про стягнення із відповідача коштів (збитків) невиконанням останнім умов договору про наміри від 30 грудня 2015 року (т.1 а.с.3).

Цей договір (про наміри) не містить указівки про відсутність волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому, оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їхніх дій, так і певних правових наслідків (такі правові висновки викладені, зокрема, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, від 03.11.2020 у справі № 920/611/19, від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17, від 19.08.2020 у справі № 915/1302/19).

Проаналізувавши зміст договору про наміри від 30 грудня 2015 року, з?ясувавши відповідність волі сторін фактичним обставинам, апеляційний суд приходить до висновку, що сторонами укладений попередній договір, так як його сторони погодили усі істотні умови, до яких належать істотні умови основного договору, зокрема предмет квартира, ціна продажу - 1 536 000 грн (еквівалент 60 000 доларів США), строк укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу - основного договору, розмір завдатку 2% ціни продажу, обов?язки, гарантії сторін, а також відповідальність сторін.

Укладений сторонами попередній договір є нікчемним відповідно до ст.220, ст.640, ч.1 ст.635, ст.657 ЦК України, а тому не породжує юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з його недійсністю (ст.216 ЦК України).

Отже, у задоволенні позову слід відмовити саме з наведених вище підстав, а не у зв?язку із порушенням (невиконанням) позивачкою обов?язків, передбачених п.п.а) п.3.1 договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги адвокатки Лучко Т.І., представниці ОСОБА_2 , апеляційний суд керується такими міркуваннями.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано 23.03.2016, тобто під час дії ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 20.04.2016 відкрито провадження у справі. Справу призначено до слухання. (т.1 а.с.9)

28.07.2016 Ленінським районним судом ухвалено заочне рішення у справі у зв`язку з неявкою відповідача у справі.( а.с.34-37)

У травні 2017 року ОСОБА_2 подано до Ленінського районного суду м.Полтави заяву про скасування заочного рішення та призначення справи в загальному порядку.

Матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення судом ОСОБА_2 про день і час слухання справи в період часу з 23.03.2016 по травень 2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 16.06.2017 заочне рішення від 28.07.2016 скасовано. Справу призначено судового розгляду. ( т.1 а.с.53)

15.12.2017 набрав чинності оновлений ЦПК України.

Цивільним Процесуальним Кодексом України, чинним станом на 14.12.2017, не було передбачено подання сторонами попереднього орієнтованого розрахунку судових витрат.

П.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Ленінського районного суду від 15.02.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Розпочато підготовче провадження. (т.1 а.с.161)

Відповідно до ч.1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно ч.2 ст.174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 11.05.2018 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до слухання по суті.(т.1 а.с.193)

Згідно з ч. 2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Матеріали справи не містять будь яких заяв по суті ОСОБА_2 чи адвокатки Лучко Т.І. в період часу з 15.02.2018 по 11.05.2018 (час проведення підготовчого провадження у справі).

Лише однією статтею чинного ЦПК України визначено обов`язковість надання попереднього розрахунку судових витрат при подачі позовної заяви, а саме п.9 ч.3 ст. 179 ЦПК України і такий обов?язок покладений на позивача.

ОСОБА_2 є відповідачем у справі, а тому у нього не було обов`язку надавати під час підготовчого провадження у справі орієнтовного попереднього розрахунку судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 є помилковими, оскільки обставини, встановлені у зазначених справах, не є тотожними з обставинами цієї справи, а саме стосуються стягнення судових витрат та надання попереднього їх розрахунку саме позивачем у справі, а не відповідачем.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви адвокатки Лучко Т.І., представниці ОСОБА_2 , про стягнення з позивача фактично понесених відповідачем у справі судових витрат, які складаються з: витрат на правничу допомогу; оплати проведення судової експертизи, слід скасувати з ухваленням нового рішення по суті заяви.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що подаючи заяву про перегляд заочного рішення, ОСОБА_2 сплатив 320 грн судового збору. (а.с.1 матеріалів заяви про перегляд заочного рішення), а також оплатив проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3 000 грн (т.4 а.с.52).

Оскільки мотиви відмови апеляційного суду у задоволенні позову не грунтуються на висновку судової будівельно-технічної експертизи, то відсутні підстави для відшкодування відповідачу за рахунок позивачки понесених ним витрат у сумі 3 000 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а тому відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 320 грн.

Вирішуючи питання понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з такого.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася відповідачу, адвокаткою Лучко Т.І. на підставі угоди на представництво інтересів у цивільній справі б/н від 05.05.2017 (т.1 а.с.46) та ордеру ПТ № 005365 (а.с.45).

Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з акту виконаних робіт, правнича допомога ОСОБА_2 надавалась адвокаткою Лучко Т.І. у виді: ознайомлення з заочним рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 20 липня 2016 року - витрачено робочого часу 2 години 30 хвилин; складання заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 20 липня 2016 року - 3 години; вивчення судової практики по даній категорії справ 2 години; участь в судовому засіданні 1 година; додаткова консультація 2 години; клопотання про витребування доказів - 1 година 30 хвилин; участь в судовому засіданні 1 година; додаткові консультації - 2 години; клопотання про залучення третьої особи ФОП Овчаренко- 1 година 30 хвилин; участь в судовому засіданні - 1 година; додаткові консультації - 2 години клопотання про залучення третьої особи КП ПБТІ « ІНВЕНТАРИЗАТОР»- 1 година 30 хвилин; участь в судовому засіданні - 1 година ; додаткові консультації - 2 години; клопотання про призначення експертизи 11.05.2018 року - 1 година 30 хвилин; участь в судовому засіданні - 3 години; відзив на апеляційну скаргу на постанову про призначення експертизи-3 години; участь в засіданні в апеляційній інстанції 1 година 30 хвилин; клопотання про витребування доказів у ОСББ « О. БІДНОГО» - 1 година 30 хвилин; клопотання про приєднання доказів - 1 година 30 хвилин; клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи 2020 р. - 2 години ; участь в судовому засіданні 1 година; клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи 2021 р. - 2 години; участь в судовому засіданні 1 година; додаткові консультації - 2 години; клопотання про залучення третьої особи (нового власника ОСОБА_4 )-1 година 30 хвилин; участь в судовому засіданні 1 година; клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи 2021 р. -2 години; участь в судовому засіданні 1 година; додаткові консультації - 2 години; вихід на проведення експертизи - 3 години; ознайомлення з висновками експертизи - 1 година; участь в судовому засіданні - 2 години; складання документів для стягнення витрат на правничу допомогу (розрахунок витрат, акт виконаних робіт, заява до суду про стягнення витрат)-2 години.

А всього витрачено адвокатом часу 61 год. 30 хв. та оцінено роботу у сумі 46 000 грн.

Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що ознайомлення з заочним рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 20 липня 2016 року, вивчення судової практики по даній категорії справ та складання заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 20 липня 2016 року, по своїй суті є однією дією підготовка та складання заяви про перегляд заочного рішення, а тому визначений адвокаткою витрачений час у розмірі 7 год 30 хвилин є завищеним та підлягає зменшенню, з огляду у тому числі на кількість сторінок самої заяви (3 сторінки) (а.с.2-4 матеріалів заяви про перегляд заочного рішення), до 2 годин.

Стосовно участі адвокатки Лучко Т.І. у судових засіданнях згідно акта виконаних робіт (всього витрачено часу - 14 год 30 хв), слід зазначити, що згідно матеріалів справи адвокатка Лучко Т.І. приймала участь в судових засіданнях:

16.06.2017 яке тривало з 09:59:35 год до 10:58:01 год 58 хвилин;

23.08.2017 з 13:40:37 год до 14:18:26 год 38 хвилин;

03.10.2017 з 14:51:50 год до 15:40:25 год 49 хвилин;

30.10.2017 з 16:02:58 год до 16:23:33 год 21 хвилина;

21.11.2017 з 14:55:29 год до 15:37:37 год 42 хвилини;

15.02.2018 - з 14:01:25 год до 14:05:12 год 4 хвилини;

11.05.2018 з 12:03:10 год до 14:58:36 год 2 години 55 хвилин;

19.10.2018 з 14:00:06 год до 14:01:51 год 1 хвилина;

15.02.2019 з 16:00:06 год до 16:43:03 год 43 хвилини;

18.04.2019 з 11:59:11 год до 12:09:50 год 10 хвилин;

11.12.2019 з 15:48:21 год до 16:09:08 год 21 хвилина;

10.12.2020 з 10:35:58 год до 11:05:50 год 30 хвилин;

10.02.2021 з 15:23:27 год до 15:24:38 год 1 хвилина;

25.05.2021 з 11:05:03 год до 11:27:01 год 12 хвилин;

04.10.2021 з 17:25:27 год до 17:54:02 год 19 хвилин;

22.10.2021 з 13:33:09 год до 13:40:45 год 13 хвилин;

16.02.2022 з 13:16:17 год до 13:43:22 год 26 хвилин;

13.02.2023 з 14:04:54 год до 14:37:33 год 33 хвилини;

11.05.2023 з 13:56:20 год до 14:30:30 год 26 хвилин

19.01.2024 з 13:30:36 год до 13:33:07 год 3 хвилини;

19.02.2024 з 15:30:33 год до 15:36:58 год 6 хвилин.

Отже, на всі судові засідання, які відбулись при розгляді даної справи, станом на час складання акту виконаних робіт витрачено 10 годин 26 хвилин.

Зазначення у акті виконаних робіт 6 разів «додаткова консультація» без вказання дат та визначений час - 18 год, також є завищеним, оскільки надання консультацій не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій а тому 18 годин є, вочевидь, надмірно завищеним часом і підлягає зменшенню до 2 годин.

Написання клопотань: про залучення третьої особи ФОП ОСОБА_8 , про залучення третьої особи КП ПБТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР», про витребування доказів, про витребування доказів у ОСББ «О.БІДНОГО», про залучення третьої особи (нового власника ОСОБА_4 ) і визначений адвокаткою час 7 год 30 хвилин, також є завищеним, оскільки написання шаблонного клопотання не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, а тому визначений час підлягає зменшенню до 2 годин.

Написання клопотання про призначення експертизи, також зазначено адвокаткою у акті виконаних робіт 4 рази, та визначено загальний витрачений час на дані дії 7 годин 30 хвилин.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, експертиза у даній справі проводилась один раз, а тому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що написання 4-х однотипних клопотань про призначення у справі експертизи, також не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, а тому визначений час підлягає зменшенню до 2 годин.

Вихід на проведення експертизи, ознайомлення з висновками експертизи та складання документів для стягнення витрат на правничу допомогу (розрахунок витрат, акт виконаних робіт, заява до суду про стягнення витрат), взагалі не є видом адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Написання відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу про призначення експертизи також, не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, а тому визначений час 3 години підлягає зменшенню до 1 годин 30 хвилин.

Отже, визначений час, який витрачений адвокаткою Лучко Т.І. на представництво інтересів ОСОБА_2 в суді, під час розгляду справи № 553/1363/16-ц, 61 год 30 хвилин, є завищеним та підлягає зменшенню до 19 годин 56 хвилин, як і визначена адвокаткою вартість виконаних робіт з 46 000 грн до 14 678, 60 грн.

На підставі викладеного, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 понесені останнім витрати на правничу допомогу у розмірі 14 678,60 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і адвокатки Лучко Тетяни Іванівни, представниці ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», ОСОБА_4 , про відшкодування збитків з мотивів, наведених у постанові апеляційного суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 14 678,60 гривень витрат на правничу допомогу, 320 гривень витрат зі сплати судового.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня отримання повного текста постанови до Верховного Суду безпосередньо з урахуванням вимог ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 16 квітня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов