Справа № 352/1084/14-ц
Провадження № 22-з/4808/52/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г.В.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

16 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Томин О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , про відвід судді Девляшевського В.А. у справі за позовом ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Системою автоматизованого розподілу справ було здійснено розподіл даної справи між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 року по справі №352/1084/14-ц, провадження №22-ц/4808/692/25, визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Луганська В.М., судді, які входять до складу колегії: Девляшевський В.А., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року залишено без руху, запропоновано скаржниці усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

14 квітня 2025 року від ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд» до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява про відвід судді Девляшевського В.А. від розгляду цієї справи.

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що адвокату позивачки стало відомо, що 11.04.2025 року з Електронного кабінету в ЄСІТС надійшов документ з наступними атрибутами: Вихідний номер: 11.04 ВРП-суддя Девляшевський. При цьому позивачці відомо про публікацію «Скарга до ВРП на голову апеляції Івано-Франківщини» (https://13istina66.blogspot.com/2025/04/blog-post_11.html), наприкінці якої є посилання на дисциплінарну скаргу щодо судді, голови Івано-Франківського апеляційного суду Віталія Девляшевського, в якій зазначено, що суддя порушив вимоги ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про доступ до публічної інформації», та стандарти суддівської етики.

У публікації, крім іншого, йдеться про те, що: «Справа резонансна ще й тим, що 07.04.2025 року стало відомо, що саме цей суддя, голова Івано-Франківського апеляційного суду В. Девляшевський призначений у склад колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду саме по розгляду апеляційної скарги саме у цій резонансній справі №352/1084/14-ц (пр. 22-ц/4808/692/25), поданій саме громадянином Нідерландів про порушення прав громадянина Нідерландів на території Івано-Франківської області та про рейдерське захоплення його нерухомості і землі».

Заявник посилається на приписи пунктів 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, де зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

На думку позивачки, зміст публікації і зміст скарги до ВРП дають підстави сумніватися в неупередженості та об`єктивності голови апеляційного суду та судді Девляшевського В.А. у даній справі. Вважає, що зі змісту публікацій вбачається, що навіть поза судовим процесом своєю поведінкою голова суду та суддя Девляшевський В.А. у даній справі виявив особисту неприязнь та проявив негативне ставлення до її справи.

На її думку, є обґрунтовані причини побоюватися, що конкретний суддя є небезстороннім і такі побоювання є об`єктивно обґрунтованими. Особиста неприязнь судді до сторони у справі є вагомою причиною для відводу.

Посилається на те, що навіть прояви безсторонності можуть мати певну важливість, або, інакше кажучи, «правосуддя має не тільки здійснюватися, але й має бути видно, що воно здійснюється». Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Так, будь-який суддя, щодо якого є законні підстави побоюватися відсутності безсторонності, повинен заявити самовідвід («Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], 2009, §98).

Вказує, що суддя Девляшевський В.А. одночасно є головою Івано-Франківського апеляційного суду (адміністративна функція) та членом судової колегії у конкретній справі (судова функція). До Вищої ради правосуддя надійшла скарга щодо порушення суддею Девляшевським В.А. норм закону дотичних до справи №352/1084/14-ц, що створює прямий конфлікт інтересів та порушує принцип «nemo iudex in causa sua» (ніхто не може бути суддею у власній справі). Поєднання адміністративних та судових функцій у особі судді Девляшевського В.А. підсилене наявністю офіційної скарги щодо його дій у цій самій справі, створює, на думку ОСОБА_1 , об`єктивні підстави для сумнівів у його безсторонності, що безпосередньо порушує гарантії статті 6 Конвенції.

Вважає, що порушення вимог законодавства під час розгляду звернення щодо доступу до публічної інформації, допущене головою Івано-Франківського апеляційного суду Девляшевським В.А. (про що йдеться у скарзі до Вищої ради правосуддя), відбулося практично одночасно з формуванням колегії суддів для розгляду апеляційної скарги у справі №352/1084/14-ц у квітні 2025 року, до складу якої входить суддя Девляшевський В.А.

Поведінка голови апеляційного суду Девляшевського В.А., невиконання норм закону про доступ до публічної інформації (за змістом скарги до ВРП) щодо справи ОСОБА_1 , тобто, поза контекстом апеляційного провадження у цій справі, є такою, що об`єктивно викликає побоювання щодо відсутності безсторонності.

У зв`язку з викладеним, просить суд відвести суддю Девляшевського В.А. від розгляду цієї справи.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник Дроздов Олександр Михайлович, про відвід судді Девляшевського В.А. Заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник Дроздов Олександр Михайлович, про відвід судді Девляшевського В.А. передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 року вирішення питання про відвід передано на розгляд судді Івано-Франківського апеляційного суду Томин О.О.

З огляду на зміст заяви вважаю, що вона не підлягає задоволенню, а відвід є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо : 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі («Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Разом з тим, із поданої заяви не вбачається існування обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Девляшевського В.А., чи існування інших, передбачених статтею 36 ЦПК України підстав для відводу.

Надання відповіді на запит на отримання публічної інформації головою апеляційного суду (при виконанні ним адміністративних повноважень) та одночасно входження його до складу колегії суддів, яка визначена відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.04.2020 року по справі №352/1084/14-ц, в якій на час надання відповіді на запит провадження за апеляційною скаргою заявниці не було відкрито, не може свідчити про упередженість судді Девляшевського В.А.

Побоювання заявниці, її сумніви в неупередженості судді також не є вирішальними під час вирішення питання про відвід, оскільки не доведені у визначений законом спосіб.

Згідно з об`єктивним критерієм оцінки безсторонності суду відсутні встановлені факти, які можуть ставити таку під сумнів, адже не встановлено обставин, які унеможливлювали б ухвалення судом об`єктивного рішення в справі.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, суд також констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Девляшевський В.А. виявляє особисту упередженість або демонструє заінтересованість у результаті розгляду цієї справи.

Оскарження дій судді до компетентних органів не є тими обставинами, які об`єктивно викликають сумнів у доброчесності, неупередженості або об`єктивності судді, та не можуть бути підставами для відводу.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (аналогічний висновок див., зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі №760/13291/20, від 16 квітня 2024 року у справі №235/1298/20, від 27 лютого 2024 року у справі №216/5160/22, від 20 березня 2024 року у справі №216/4601/20, від 06 листопада 2023 року у справі №761/6087/22, від 24 квітня 2024 року у справі №444/948/21, від 17 лютого 2025 року у справі №686/20391/21).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник Дроздов Олександр Михайлович, про відвід судді Девляшевського В.А. у справі за позовом ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Томин