ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2247/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/20/25 Доповідач - Костів О.З.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Костів О.З.
суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про ухвалення додаткового рішення у справі № 598/2247/24 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У вересні 2024 року акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі АТ «КБ «Глобус», позивач, апелянт) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу за розгляд даної справи у розмірі 6000 грн.
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року в задоволенні позову АТ «КБ «Глобус» відмовлено, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ «КБ «Глобус» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Крім того в апеляційні скарзі АТ «КБ «Глобус» просив судові витрати покласти на відповідачку.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу АТ «КБ «Глобус» задоволено.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов АТ «КБ «Глобус» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Глобус» 95117.49 грн заборгованості за кредитним договором, з яких:

- 53928.04 грн - прострочена заборгованість за кредитом;

- 41189.45 грн прострочена заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Глобус» судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 7570 грн.

14 березня 2025 року представник АТ «КБ «Глобус» - адвокат Верхогляд М.Л. подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в розмірі 6000 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідно до Акту виконаних робіт від 22 серпня 2024 року за договором про надання правничої допомоги у даній справі 598/2247/24, загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді складає 6000.00 грн, детальний розрахунок також міститься в даному акті.

З огляду на викладене просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу.

Частиною четвертої статті 270 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, розподіл судового збору у справі здійснює суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі № 910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У справі, яка переглядається апеляційний судом встановлено, що представником АТ «КБ «Глобус» - адвокатом Прохоренком В.П. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених за розгляд даної справи, надано договір про надання професійної правничої допомоги №010224 від 01 лютого 2024 року, акт №б/н прийому-передачі послуг за договором від 22 серпня 2024 року, платіжну інструкцію від 23 серпня 2024 року (а.с.23, 42, 43)

Відповідно до п.3.2 договору про надання правничої допомоги №010224 від 01 лютого 2024 року, за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду), розмір якої становить 1500 грн за одну годину.

Як вбачається із акту від 22 серпня 2024 року №б/н прийому-передачі послуг за договором №010224 про надання правничої допомоги у справі, в якому детально описано обсяг виконаних робіт, адвокатом у зв`язку із наданням правової допомоги позивачу у суді виконано наступні роботи:

- проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з документами, консультації, узгодження правової позиції, транспортні витрати, телекомунікаційний зв`язок (2 год 3000 грн);

- складання позовної заяви, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (2 год 3000 грн);

а всього на суму 6000 грн.

Також у вищевказаному акті, який підписано позивачем та його адвокатом, зазначено оплата замовником здійснюється протягом 10 робочих днів, з дня підписання цього акту.

Відповідно до платіжної інструкції №5465 від 23 серпня 2024 року АТ «КБ «Глобус» за професійну правничу допомогу за договором №010224 сплатило адвокату Прохоренку В.П. 6000 грн.

Таким чином витрати позивачки АТ «КБ «Глобус» на професійну правничу (правову) допомогу у суді першої інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.

Клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від сторони відповідача до апеляційного суд не надходило.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Разом з цим, проаналізувавши наведений у клопотанні про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу адвокатом Прохоренком В.П. послуг, а також подані документи, апеляційний суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Колегія суддів зазначає, що акт №б/н від 22 серпня 2024 року виконаних робіт до договору про надання правової допомоги не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Апеляційний суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На думку апеляційного суду, наведені в акті послуги щодо проведення зустрічі, ознайомлення з документами, надання консультації в рамках зустрічі, витрати на транспорт та телекомунікаційний зв`язок, тощо (3000 грн), не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України та не є співмірними зі складністю справи.

Колегія суддів зазначає, що не було необхідності виокремлювати проведення зустрічі та надання консультації в рамках зустрічі у окремі послуги. Докази щодо витрат на транспорт та телекомунікаційний зв`язок, стороною позивача до суду не подано.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи №598/2247/24 та виконані роботи (надані послуги), апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача адвокатом Прохоренком В.П. до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 6000.00 грн до відшкодування у повному обсязі не підлягають, оскільки, на думку суду, є надмірно завищеними.

Колегія суддів вважає, що існують правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд даної справи у сумі 4000 грн, оскільки такий розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У зв`язку з тим, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу та позовну заяву АТ «КБ «Глобус» задоволено, на підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги позивачу в сумі 4000 грн, покладаються на ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.141, 270, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені за розгляд даної справи у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копiйок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту додаткової постанови 15 квітня 2025 року.

Реквізити учасників:

Позивач: акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», адреса: м.Київ, Куріневський провулок, 19/5, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак