Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 297/866/23
У Х В А Л А

15.04.2025 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, у якому просить суд - припинити право власності ОСОБА_4 (громадянка Угорщини) на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0.1600 га за кадастровим номером :08:003:0010 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в контурі № 168 с. Вербовець на території на території Вербовєцької сільської ради Берегівського (бувшого Виноградівського) району Закарпатської області, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області шляхом її конфіскації.

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Бора Ю.В. та представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Попович В.І. звернулися до суду з аналогічними клопотаннями про закрити провадження у справіу зв`язку з тим, що відсутній предмет позову.

Свої клопотання обґрунтовують тим що предметом даного спору (матеріально-правова вимога позивача до відповідача) є припинення права власності ОСОБА_1 на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення та відповідно скасування рішення про державну реєстрацію таких речових прав.

З ініціативи ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області до участі у розгляді справи у процесуальному статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як власників земельних ділянок, що є об`єктом спірного правовідношення.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 26.03.2025 року у справі №297/866/23 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області не реалізувало процесуальних прав, передбачених ч.3 ст.49. ч.1 ст.51 ЦПК України. За наявної ситуації позивач просить застосувати правовий інститут конфіскації земельної ділянки (ст.148 Земельного кодексу України) за рахунок порушення майнових прав добросовісних набувачів земельних ділянок - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому сама вимога спрямована до відповідача ОСОБА_1 .

Предмет спору повинен перебувати за межами спірних правовідносин третьої особи з протилежною стороною у процесі (неможливий спір про право). Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Вирішення заявлених позовних вимог, спрямованих на втручання у право особи, яку визначено як третю особу у справі, не відповідає процесуальному статусу сторін цивільного процесу.

Зважаючи перехід права власності на земельні ділянки, що є об`єктом спірного правовідношення до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимога позивача про припинення права власності відповідача ОСОБА_1 на такі земельні ділянки є беззмістовною. З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Вивчивши заявлене клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Оцінюючи доводи сторін, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IVвстановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 року).

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При цьому суд враховує принцип процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути саму потребу у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що звернув увагу Касаційний цивільний суд у Постанові від 18.05.2023 року у справі №442/9001/21.

Разом з цим, з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26.06.2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, відступивши від висновку, сформульованому у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, вирішила, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Однак, станом на час розгляду заяви про закриття провадження наявні свідчення неврегульованих або спірних питань між сторонами, а отже відсутні підстави для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 197, 200, 206, 255, 256 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Бора Ю.В. та представника третьої особи Бордаша Е.Т. адвоката Попович В.І. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Головуючий В. В. Леньо