РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, стягнення судових витрат.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої дитини з нею повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 . Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. просить суд не розглядати.

Суду позивачка додатково пояснила, що вона з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2005 року від якого мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між ними розірвано, вони проживають окремо. Нею було прийнято рішення про визначення в судовому порядку місця проживання дочки ОСОБА_4 з нею, хоча вона і не має наміру чинити жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною, якщо він виявлятиме таке бажання. Адже, для дітей дуже важливим є спілкування з обома батьками. Зазначені обставини стали причиною подачі цього позову до суду, оскільки вона вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити її місце проживання саме з нею. Вона є повністю дієздатною фізичною особою, любить доньку, піклується про її фізичний та психологічний стан, спроможна в достатньому обсязі забезпечувати її потреби, працює перукарем, отже її доходів вистачає на забезпечення гарних умов життя та розвитку дитини. Вони проживають у великому будинку разом з її матір`ю, яка дуже любить онуку, піклується про неї та всіляко допомагає у вихованні та розвитку дитини.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак 04 листопада 2024 року подав до Рівненського міського суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що з вимогами позовної заяви згідний.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради не з`явилась, однак 25 лютого 2025 року подала до Рівненського міського суду Рівненської області письмову заяву у якій просила судові засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, просить проводити без її участі. Висновок ООП № 08-01-363/25 від 21.02.2025 підтримує та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить позов задоволити.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі являються батьками малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 07 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Рівне Рівненської області Україна, про що складено відповідний актовий запис №350. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2024 року по цивільній справі №569/18143/24 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-01-363/25 від 21.02.2025 вбачається наступне:

«Розглянувши матеріали справи про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування встановив.

Батьки дитини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 25 жовтня 2024 року у справі № 569/18143/24. Місце проживання дитини при розірвання шлюбу між батьками не визначалося. Малолітня ОСОБА_3 фактично залишилась проживати з матір`ю.

До суду з позовом про визначення місця проживання доньки звернулась мама ОСОБА_1 . В позовній заяві вона вказала, що в інтересах дитини необхідно визначити її місце проживання саме з матір`ю. Мати не має наміру чинити перешкоди у спілкуванні доньки з батьком, адже, на її думку, для дітей є дуже важливим спілкування з обома батьками.

Мати ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав належить ОСОБА_1 , матері малолітньої. За цією адресою також проживає ОСОБА_5 бабуся малолітньої ОСОБА_4 . Службою у справах дітей встановлено, що будинок за вказаною адресою двоповерховий, має 7 житлових кімнат, підсобні та побутові приміщення. В будинку є всі комунальні вигоди, він достатньо мебльований, об лаштований необхідною побутовою технікою. Також наявна прибудинкова територія. Створені комфортні умови для проживання. ОСОБА_4 у будинку має свою кімнату, яка облаштована відповідно до її вікових потреб. Дівчинка має місце для сну, зону для ігор та відпочинку, підготовки до занять. Малолітня забезпечена усім необхідним для проживання, виховання і розвитку.

Мама ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, вид господарською діяльності - надання перукарських послуг. Вона має достатній самостійних дохід.

Батько ОСОБА_2 з донькою не проживає. Він надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти визначення місця проживання доньки з матір`ю. Розгляд справи просить проводити у його відсутність.

Малолітня ОСОБА_3 навчається у Рівненському ліцеї №27. Відповідно до інформації навчального закладу, мама підтримує зв`язок з класним керівником, завжди цікавиться навчанням та поведінкою доньки, регулярно відвідує батьківські збори, допомагає в організації позакласних заходів. Відносини між ОСОБА_4 та мамою теплі і щирі.

ОСОБА_4 надала Службі у справах дітей письмове пояснення в якому вказала, що проживає з мамою та бабусею. В родині дівчинці добре і комфортно. ОСОБА_4 і надалі бажає проживати з мамою. З татом дівчинка зустрічається на вихідних та спілкується по телефону.

Питання про визначення місця проживання ОСОБА_3 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 14.02.2025. на засіданні комісії була присутня мати малолітньої. Розглянувши матеріали справи, комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Керуючись ст.19, ст.160 та ст.161 Сімейного кодексу України, вважаємо за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .».

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Зазначене узгоджується із правовою висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14- 327цс18).

У п.6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача в часині визначення місця проживання неповнолітньої дочки позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю задоволити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_3

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, м.Рівне, вул.Поштова, 2,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов