ПОСТАНОВА

іменем України

16 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 385/14/25

провадження № 22-ц/4809/697/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 року у складі судді Панасюка І.В.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2024 року по справі №385/132/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25 листопада 2024 року було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №76683834.

Вказував, що на даний час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, бере активну участь в бойових діях по захисту територіальної цілісності та суверенітету України її громадян та отримує дохід: за червень 2024 року - 84 763,41 грн; за липень 2024 року - 115 656,08 грн; за серпень 2024 року - 91 158,49 грн; за вересень 2024 року - 42 869,33 грн; за жовтень 2024 року - 104 849,02 грн; за листопад 2024 року - 100 288,68 грн, а всього 539585,01 грн за зазначений період.

Також отримує дохід з основного місця роботи, а саме з АТ «Українська залізниця», Регіональна філія «Одеська залізниця», локомотивне депо Христинівка, де позивач працює на посаді машиніста тепловоза. З доходу по основному місцю роботи відповідач також отримує аліменти, що підтверджується доданою довідкою про доходи від 22 грудня 2024 року №79. Відповідач, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо їх дітей, не в змозі витрачати на утримання спільної дитини суму кратну сумі аліментів, стягуваних з позивача, що також має бути враховано судом при постановленні рішення по суті справи. Крім того, враховуючи, що відповідач безробітна, отримувані нею кошти на забезпечення спільної дитини спрямовуються в повній мірі не за цільовим призначенням, а, у тому числі, на забезпечення її власних потреб.

Станом на момент звернення в суд з даним позовом його стан здоров`я у зв`язку з хронічними захворюваннями та постійною участю в бойових діях значно погіршився. Він проходить постійні курси лікування. Продовження необхідних курсів лікування та реабілітації потребують значних матеріальних затрат.

Вказував, що крім неповнолітньої доньки, на утримання якої позивач сплачує аліменти, у нього на утриманні перебуває неповнолітній син від повторного шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виховання та матеріальне забезпечення якого потребує значних коштів.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2024 року на утримання дитини: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Адвокат Животовська Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, без задоволення. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Адвокат Животовська Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , направила заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.90). Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2024 року по справі №385/132/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33-34).

Постановою державного виконавця Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Петровською А.М. відкрито виконавче провадження №76683834 на підставі виконавчого листа №385/132/24, виданого 25 листопада 2024 року (а.с.32).

Як убачається з довідки про доходи від 23 грудня 2024 року №874 ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України за місцезнаходженням у м. Кропивницький на посаді начальника інженерної служби ССП 24ТР, та отримує дохід: за червень 2024 року - 84763,41 грн; за липень 2024 року - 115656,08 грн; за серпень 2024 року - 91158,49 грн; за вересень 2024 року - 42869,33 грн; за жовтень 2024 року - 104849,02 грн; за листопад 2024 року - 100288,68 грн, а всього 539585,01 грн за зазначений період (а.с.22).

Відповідно до довідки про доходи від 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 також отримує дохід з основного місця роботи, а саме з АТ «Українська залізниця», Регіональна філія «Одеська залізниця», локомотивне депо Христинівка, де працює на посаді машиніста тепловозу, за період з червня 2024 року по листопад 2024 року у загальній сумі 41555,40 грн (а.с.21).

Свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є його батьками (а.с.25).

Відповідно до довідки Гайворонської міської ради від 22 липня 2024 року №818 ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та на його утриманні знаходиться син ОСОБА_4 (а.с.18).

Також позивачем надано докази на підтвердження хвороб, а саме виписку із медичної карти стаціонарного хворого, дослідження центру магнітно-резонансної томографії та консультавний висновок спеціаліста (а.с.10-17, 19-20, 23-24).

Відповідач за 2024 рік отримувала дохід у виді заробітної плати в КНП «ЦМЛ», а також аліменти.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, доказів такого не надано, а наявність іншої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, враховуючи при цьому зростання його доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, ч. 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховного Суду у постанові від 29 січня 2021 року по справі №303/369/20 дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що, відмовляючи у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд врахував, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дочку, а також прийняв до уваги надані позивачем медичні довідки, які дійсно підтверджують проходження ним лікування. Водночас належних та допустимих доказів на підтвердження розміру значних матеріальних витрат, які позивач несе щомісячно у зв`язку з лікуванням, останній до суду не надав.

Посилання позивача на утримання сина від іншого шлюбу, який перебуває на його утриманні, без надання відповідних доказів погіршення його майнового стану позивача та доказів того, що мати іншої дитини, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 не бере участі у її вихованні та утриманні, не є передбаченою ч.1 ст.192 СК України підставою для зменшення розміру аліментів на дитину від першого шлюбу, та не звільняє його від обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Отже, у правовідносинах, рішення суду в яких переглядається апеляційним судом, підставою для зменшення розміру стягуваних за судовими рішеннями аліментів на утримання дитини є погіршення майнового стану платника аліментів, проте, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту такого погіршення свого майнового стану, як платника аліментів, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на дочку та на час звернення з позовом, що стало б підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до норми, передбаченої ст.192 СК України.

Відповідно до судового рішення розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів не буде спрямоване на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, залишити без задоволення, а рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко