Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/518/25
РІШЕННЯ
07 квітня 2025 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі: головуючого-судді Демчика Р.В., при секретарі Криштоф Л.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Манзар Тетяна Володимирівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності,-
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Манзар Т.В. звернувся в суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 лютого 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Манзар Т.В. в судове засідання не з`явилися, адвокат подала письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутність його довірителя, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Причину нявки суду не повідомили. Про день, час та місце розгляду справи буди вчасно та належним чином повідомлені.
28.01.2025 року та 03.03.2025 року через автоматизовану систему документообігу створено оголошення, яке відображається на сайті Придніпровського районного суду м.Черкаси, про виклик в судове засідання, яке призначено на 19.02.2025 року о 14.00 год., в якості відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши долучені до заяви докази та взявши до уваги письмові заяви сторін, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до даних Комунального підприємства Черкаське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації розрахунок часток співвласників на домоволодіння АДРЕСА_1 : 51/200 частини, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-1836 від 10.07.2002 року, видавник Друга Черкаська державна нотаріальна контора; 51/200 частин ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-1836 від 10.07.2002 року, видавник Друга Черкаська державна нотаріальна контора; 3/25 частин ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-3008 від 03.07.2010 року.
Власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.
Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.
У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».
У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- І30цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні».
З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження№ 14-43цс20).
Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 295/451/16-ц.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" № 7 від 04.10.1991 р.: при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.
Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
У випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради.
При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена -(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ домоволодіння в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55.
Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Крім того, згідно з п. 2.6. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов`язковим при вирішенні даного питання. А висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна в обов`язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна).
Отже, виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов:
-поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами;
-виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом;
-наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку.
З Висновку експерта № 1612/24 від 16 грудня 2024 року за результатами проведення судової будівельно-технічного дослідження, складеного експертом ОСОБА_5 , вбачається: аналізуючи планувальні рішення приміщень житлового будинку садибного типу під літ. «А-І»- житловий будинок, під літ. «а2, а3, а4, а5» - прибудова, під літ. «А1-1, А2-1» - житлова прибудова, під літ. «Б, б»- літня кухня, під літ. «Г, М, Н» - сарай; під літ. «Ж» - гараж; під літ. «Д» - вбиральня; під літ. «П» - літній душ, під літ «Е» - погріб, під «№1-3, 5-8» - огорожа, під «№4,9»-водоколонка, під «І»- замощення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порівнюючи їх з вимогами нормативно-правових актів, чинних в Україні в галузі будівництва, встановлено, що виділити в натурі 1/5, 4/25 та 16/25 часток житлового будинку, господарських будівель та споруд без відступу від даних часток, вбачається за можливе, оскільки обидві частини будинку є ізольованими одна від одної та використовуються повністю автономно. Вказані приміщення мають окремий вхід, санвузли та інші комунікації. Конструктивні елементи будівлі перепланування чи реконструкції не потребують.
Після проведеного візуальноінструментального обстеження встановлено, що прибудова під літ. «а3», літня кухня під літ. «Б», літня кухня під літ. «б», сарай під літ. «Г», гараж під літ. «Ж», вбиральня під літ. «Д», огорожі під «№1» та водоколонка під «№4», які вказані у правовстановлюючих документах були знесені, а житлова прибудова під літ. «А3-1», прибудови під літ. «а, а1, а6, а7» є самочинно побудованими. Також встановлено, що відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовлений станом на 04.06.2019р, інвентаризаційна справа № 2657, видавник: комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» площа приміщень 186,4 кв.м, але, оскільки прибудову під літ. «а3» (кухня 1-1 площею 4,4 кв.м, топкова площею 4,0 кв. м.) було знесено, а житлова прибудова під літ. «А3 -1», прибудови під літ. «а, а1 , а6 , а7» є самочинними, а самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються, то площа приміщень що береться до розрахунку часток зменшено з 186,4 кв. м. на 145,5кв.м.
Загальна площа житлового будинку, що фактично використовується гр. ОСОБА_1 складає 32,1 кв.м., що відповідає мінімальній площі однокімнатної квартири згідно ДБН В.2.2-15:2019 Житлові будинки. Основні положення повинна становити 28,0 кв.м.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Манзар Тетяна Володимирівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 319, 355, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 13, 76, 82, 142, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 263- 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 37/100 частини домоволодіння з припиненням ідеальних часток за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати право власності за ОСОБА_1 на виділену в натурі 37/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «А-1» (приміщення №1-2 площею 19,0 кв.м.), прибудова «а2» (приміщення №1-3 площею 13,1 кв.м.) та господарські будівлі та споруди: літній душ під літ. «П», ворота з хвірткою під «№1», огорожа під літ. «№8» .
Припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Р. В. Демчик