Провадження № 2-п/522/40/25
УХВАЛА

01 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

представника позивача Фірсова Д.Ю.,

відповідач в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року у справі № 522/15756/24-Е за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 329 099,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 329 099,15 грн задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 271 378,42 грн заборгованості за тілом кредиту та 57 720,73 грн заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором від 02 серпня 2019 року № б/н та 3 949,19 грн витрат по сплаті судового збору.

17.02.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 у справі № 522/15756/24-Е за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 329 099,15 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач участі у судовому засіданні не приймав, про існування даної справи та винесеного заочного рішення йому стало відомо випадково. З доводами позовної заяви та наданими позивачем доказами на підтвердження своїх вимог не згоден, у зв`язку з чим, заявник просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 у справі № 522/15756/24-Е та призначити справу до судового розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2025 заяву прийнято до розгляду.

11.03.2025 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, у яких зазначає, що згідно з суттю заочного рішення суду від 16.01.2025 до позовної заяви не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували отримання відповідачем коштів у банку та підписання між відповідачем та банком будь-яких угод. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є первинним документом банку, отже є не належним доказом використання відповідачем кредитних коштів у межах кредитного ліміту. За відсутності доказів про розмір наданого кредиту суд позбавлений законної можливості зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом позивача та не був погоджений з відповідачем. Просить скасувати заочне рішення суду.

31.03.2025 від представника позивача надійшов відзив на заяву, у якому зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Долучена до позову банком виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами у справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи у справі не призначались. Також зауважує, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, що спростовує його доводи про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви Відповідача про перегляд заочного рішення.

01.04.2025 від відповідача надійшли два аналогічних за змістом заперечення, згідно яких зазначає, що не отримував документи: копію позовної заяви та додатків до неї, що не дає відповідачу можливості скористатись процесуальними правами-надати відзив, пояснення та інше; копії матеріалів справи (позовна заява, додатки та інше) відсутні в модулі «Електронний Суд». Крім того, будь-яких договорів про надання банківських послуг, кредитних договорів, та інше між відповідачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладалось. Будь-яких заяв, анкет відповідачем не підписувалось.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч. 1 ст. 177 ЦПК України встановлено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд» та до позовної заяви долучено докази надсилання відповідачу її копії та копій поданих до суду документів (а.с. 41-42).

08.10.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду на 11 год. 20 хв. 12 листопада 2024 року, яку разом з судовою повісткою було надіслано відповідачу до його електронного кабінету та доставлено до електронного кабінету: 10.10.2024 о 8:46:12, а також рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , проте відправлення повернулось на адресу суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

12.11.2024 судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання на 10 год. 20 хв. 12 грудня 2024 року, судову повістку було направлено до електронного кабінету відповідача та доставлено до його електронного кабінету: 20.11.2024 о 22:32:30.

12.12.2024 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12 год. 50 хв. 16 січня 2025 року, яку було направлено до електронного кабінету відповідача та доставлено до його електронного кабінету: 17.12.2024 о 22:00:07.

16.01.2025 судом ухвалено заочне рішення у справі, яке було направлено до електронного кабінету відповідача та доставлено до його електронного кабінету: 25.01.2025 о 17:16:08.

Відповідно ч. 5 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частинами третьою, четвертою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Таким чином, законом установлено, що день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи та день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, є днем вручення судової повістки.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі № 676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, рішення «Трух проти України» від 14.10.2003).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X) (§ 46 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши зазначені заявником в заяві про перегляд заочного рішення підстави для скасування заочного рішення, судом встановлено, що заявнику було достеменно відомо про розгляд даної справи судом, поважних причин неможливості з`явитись в судове засідання та подати відзив на позовну заяву заявником не наведено, як і підстав, які в розумінні ст. 76 ЦПК України, мали б істотне значення для правильного вирішення справи та не були враховані судом під час ухвалення заочного рішення 16.01.2025, а отже заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 284, 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року у справі № 522/15756/24-Е залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 15.04.2025.