Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/833/25
УХВАЛА

15.04.2025 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Лященка Я.О.,

державного виконавця Заїки В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській подання державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїки В.В. про примусове проникнення до іншого володіння фізичної особи підприємця,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїка В.В. звернувся до суду з цим поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у зведеному виконавчому провадженні знаходяться: судовий наказ № 912/1667/24, виданий 29 жовтня 2024 року Господарським судом Кіровоградської області про зобов`язання фізичної особи підприємця ОСОБА_1 повернути Комунальному підприємству «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді орендоване майно частину вбудованого нежитлового приміщення з окремим входом площею 70,15 кв. м на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку у АДРЕСА_1 ; судовий наказ № 912/1667/24, виданий 29 жовтня 2024 року Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді судового збору 6056 грн; судового наказу № 912/1390/23, виданого 4 вересня 2023 року Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді заборгованості 26602,93 грн; судового наказу № 912/375/23, виданого 7 квітня 2023 року Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Конекс» заборгованості 86821,65 грн.

Виконавець зазначає, що боржник усвідомлює, що не виконує умови договору. Будучи обізнаним з рішенням суду та з відкритим виконавчим провадження допускає бездіяльність та не виконує рішення суду, а вжиті заходи не дали результату.

Вищезазначене на думку державного виконавця є підставою для надання дозволу на примусове проникнення до нежитлового приміщення фізичної особи підприємця.

У судовому засіданні державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїка В.В. подання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За змістом ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

З матеріалів подання відомо, що на примусовому виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у зведеному виконавчому провадженні знаходяться: судовий наказ № 912/1667/24, виданий 29 жовтня 2024 року Господарським судом Кіровоградської області про зобов`язання фізичної особи підприємця ОСОБА_1 повернути Комунальному підприємству «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді орендоване майно частину вбудованого нежитлового приміщення з окремим входом площею 70,15 кв. м на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку у АДРЕСА_1 ; судовий наказ № 912/1667/24, виданий 29 жовтня 2024 року Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді судового збору 6056 грн; судового наказу № 912/1390/23, виданого 4 вересня 2023 року Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді заборгованості 26602,93 грн; судового наказу № 912/375/23, виданого 7 квітня 2023 року Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Конекс» заборгованості 86821,65 грн.

Актами державного виконавця від 5 лютого 2025 року, 3 березня 2025 року, 4 березня 2025 року, 21 березня 2025 року встановлено, що за допомогою мобільного застосунку здійснено телефонний дзвінок до боржника та повідомлено про зведене виконавче провадження. Виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження на номер мобільного телефону. Боржник повідомила, що перебуває за кордоном та зможе приїхати виконати рішення суду після закінчення воєнного стану. За адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою вбудованого орендованого приміщення встановлено, що воно зачинене, а рішення суду не виконано. За місцем проживання боржника зі слів її матері встановлено, що боржник за кордоном, а пізніше за цією адресою ніхто не виходив за ворота.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, обов`язком виконавця є надіслання на адресу боржника копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення, як логічно випливає з аналізу наведених положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій, тим самим, відзначається, що виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

В матеріалах справи відсутні дані, що підтверджують відправлення на адресу боржника постанов про відкриття виконавчого провадження згідно з положеннями ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали справи не містять фактичних даних, що боржнику взагалі відомо про існуючі відкриті виконавчі провадження. Виключно акт державного виконавця про такі обставини не може бути достатнім доказом цих обставин.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Зміст ст. 439 ЦПК України передбачає, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналізуючи вищезазначені положення, можливо стверджувати, що судове рішення є підставою для проникнення до житла чи іншого володіння саме фізичної особи.

У свою чергу виконавець вимагає дозволу на проникнення до нежитлового приміщення фізичної особи підприємця, що використовувалось для підприємницької діяльності. Статус фізичної особи підприємця має свої особливості, зокрема, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ст. 51 ЦК України).

Зміст судового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 2 жовтня 2024 року не свідчить, що це рішення про виселення боржника та вселення стягувача, про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом).

Окрім цього проникнення до житла або іншого приміщення не є першочерговим засобом, а навпаки є одним з крайніх заходів примусового виконання рішення суду.

Матеріали подання не містять належних та допустимих доказів, які б указували на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, що дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання не забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовувало б наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника.

З огляду на вищезазначене, суд не знаходить підстав для задоволення цього подання виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 268, 353, 439 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення подання Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїки В.В. про примусове проникнення до іншого володіння фізичної особи підприємця.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 16 квітня 2025 року.

Суддя Д. М. Баранський