Справа № 206/4993/24
Провадження № 2/206/131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 м. Дніпро Самарський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

секретаря судового засідання Шевцової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Журікова Ірина Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання батьківства,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Журікової І.В.

представника третьої особи ОСОБА_3

ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

26.09.2024 року до Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Журікова Ірина Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання батьківства.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Реєстрували доньку у Самарському відділі ДМУЮ у Дніпропетровській області зі слів матері.

В 2017 році сторони припинили відносини та спільне проживання. 3 2020 року припинили будь-яке спілкування. З березня 2024 року донька ОСОБА_5 проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи ( медичний висновок № 15 від 14.06.2010 року).

Поліні вже виповнилося 16 років і вона не має паспорту так як її мати не бажає оформлювати доньці документи у зв`язку з тим, що мати отримує пенсію з інвалідності яка належить ОСОБА_5 і не бажає втрачати вказані кошти. Позивач не має можливості оформити ОСОБА_5 паспорт так як за документами він не є її батьком. Тому позивач вирішив звернутися до суду для встановлення батьківства, так як у 2024 р. зрозумів, що мати не хоче допомагати дитині з паспортом.

Позивач звернувся до медичного центру з метою отримання молекулярно - генетичного експертного дослідження на визначення «Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідно до висновку від 06.06.2024 p. № 42890 «Ймовірність тoгo, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999% ».

Відповідачка ОСОБА_2 тривалий час веде аморальний образ життя, ніде не працює, зловживає як спиртними напоями так і вживає наркотичні засоби. Єдиний дохід - пенсія доньки, яка витрачається на спиртні напої тощо. За місцем реєстрації відповідачки збираються чоловіки аналогічної поведінки. 24.10.2023 р в квартирі відповідачки мало місце вбивство, у зв`язку з чим відповідачку було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 136КК України (вирок від 10.06.2024 р. по справі № 206/3367/24)

Окрім вказаного, по адміністративних справах, що розглядалися Самарським районним судом, відповідачку неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, як відносно доньки ОСОБА_5 так i за зберігання без мети збуту наркотичної речовини ( справи № 206/1174/24 від 12.03.2024 р. зa ч. 2 ст. 154 КУпАП, 206/480/24 від 07.02.2024 р. за ч. 1 ст.173-2, 206/3139/24 від 10.09.2024 р. за ч. 1 ст. 44 та вирок від 10.06.2024 р. № 206/3367/24 за ч.3 ст. 136 KK України, копії судових рішень та скріншот з сайту судової влади додаються).

Дніпровським міським центром соціальних служб у Самарському районі було складено висновок оцінки потреб сім`ї, що перебуває в складних життєвих обставинах i було з`ясовано, що серед іншого «... у ОСОБА_5 відсутній паспорт, донька знаходиться у біологічного батька ОСОБА_6 . Батьківські обов`язки ОСОБА_2 виконує неналежним чином».

Відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства.

06.08.2024 р. на адвокатський запит до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було отримано лист від 06.08.24 року про неможливість надати витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини ОСОБА_4 , так як такі відомості надаються лише за місцем проживання заявника, при належно оформлених документам.

Так як, місце фактичного проживання заявника є Самарський район м. Дніпра i враховуючи те, що Самарського районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) припинено, архівні документи передано до Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивач звернувся 22.08.2024 р. з заявою про отримання вказаного вище витягу до цього відділу.

Листом від 28.08.20024р, йому повідомлено, що він не може отримати Витяг так як він не є батьком дитини ОСОБА_4 .

Тому позивач просить суд визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 115 від 19.02.2008р.) та внести зміни до актового запису № 115від 19.02.2008 p. про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області зазначивши батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та видати нове свідоцтво про народження, залишивши дитині прізвище « ОСОБА_8 », а також стягнути з відповідачки на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 21.11.2024 до участі у розгляді справи, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.

Ухвалою від 26.03.2025 р. справа призначена до розгляду посуті.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання батьківства, в судовому засіданні заявила, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення з даними вимогами до суду, але у вирішенні питання про встановлення батьківства покладалася на розсуд суду. В підтвердження своєї позиції представником до суду надані письмові пояснення, згідно яких позовна заява подана ОСОБА_1 , якому з самого народження дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було відомо що він є батьком народженої доньки. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі свідчень матері, ОСОБА_2 , деякий час навіть проживала у свого дідуся, ОСОБА_6 , за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Аполонівка. Однак, як підтверджено матеріалами справи, у Книзі реєстрації народжень запис про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Враховуючи постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 202/5601/18 (провадження № 61-18654св20) чоловік, який не знав про своє батьківство тривалий час та не реалізовував свої права на судовий захист протягом року від дня народження дитини, має право в межах одного року від дня, коли він дізнався про своє батьківство (частина друга статті 129 СК України), звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Спір про визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. ОСОБА_1 , якому стало відомо, що він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще у січні 2008 року з відповідним позовом до суду не звертався, свої права на судовий захист протягом року від дня народження дитини не реалізовував. Наразі, права дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодним чином не порушені. Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В даному випадку позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, визначеного ч. 2 ст. 129 Сімейного кодексу України, що також безперечно підтверджується матеріалами даної справи і позовом Позивача. Наявність судової генетичної експертизи про спорідненість батька з дитиною не є підставою для задоволення позову про визнання батьківства у разі пропущення строку звернення до суду (ВССУ у справі 6-31241ск15 від 16 лютого 2016 р.).

Відповідачка, належним чином повідомлена, до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи, Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Вислухавши сторони, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , видане Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області.

Згідно матеріалів справи та позовної заяви у Книзі реєстрації народжень запис про батька ОСОБА_4 внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері.

Відповідно до висновку від 06.06.2024 p. № 42890 «Ймовірність тoгo, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999% »

Як стверджує позивач, він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її мати ОСОБА_2 тривалий час веде аморальний образ життя, ніде не працює, зловживає як спиртними напоями так і вживає наркотичні засоби та не бажає добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могли дізнатися про своє батьківство.

Як зазначено представником третьої особи, з чим погоджується і суд, при розгляді даної справи слід врахувати постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 202/5601/18 (провадження № 61-18654св20) згідно якої чоловік, який не знав про своє батьківство тривалий час та не реалізовував свої права на судовий захист протягом року від дня народження дитини, має право в межах одного року від дня, коли він дізнався про своє батьківство (частина друга статті 129 СК України), звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Спір про визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

ОСОБА_1 , якому стало відомо, що він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ще у січні 2008 року з відповідним позовом до суду не звертався, свої права на судовий захист протягом року від дня народження дитини не реалізовував.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

В даному випадку позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, визначеного ч. 2 ст. 129 Сімейного кодексу України.

Наявність, судової генетичної експертизи про спорідненість батька з дитиною не є підставою для задоволення позову про визнання батьківства у разі пропущення строку звернення до суду (ВССУ у справі 6-31241ск15 від 16 лютого 2016 р.)

В ухвалі ВССУ України від 17.02.2016 р. також йдеться про те, що суд вважав доведеним, що позивач є батьком дитини, проте дійшов до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності, у зв`язку з чим, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)).

Представник позивача та позивач не просили поновити строк позовної давності хоча і заперечували проти його застосування.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, оскільки стороною позивача не надано будь-яких достатніх та допустимих доказів, у суду відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду з даним позовом має бути продовжено.

Отже, належних та допустимих доказів щодо продовження сторонами строків звернення до суду стороною позивача суду не надано, у зв`язку з чим причини пропуску позивачем строку позовної давності, на думку суду є не поважними, а тому, беручи до уваги, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак заявлені поза межами строку позовної давності, про застосування якої зробила заяву представник третьої особи, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 125, 126, 128-129 134-135 СК України, ст.ст. 319, 321, 358, 367, 377 ЦК України, ст.ст. 4,5,10,12, 13, 19, 23, 77, 78, 110, 141, 258-259, 263-265, 268, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Журікова Ірина Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання батьківства - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.04.2025 року.

Суддя Т.В. Нестеренко