Дата документу 15.04.2025
Справа № 501/5090/24
15 квітня 2025 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №07.01.2024-100001296 відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 70 днів з дати його надання, зі сплатою процентів за користування Кредитом, а позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредит в строки та на умовах, визначених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Представник позивача в судове засідання не прибув, розгляд справи просив проводити без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26зв.), яку повернуто з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31).
Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, і особа вважається повідомленою.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №07.01.2024-100001296, відповідно до умов якого Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти за користування ним (а.с.12-19).
Так, відповідно до умов укладеного договору Кредитор надає Позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. на 70 днів з дати його надання, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
07.01.2024 позивач надав відповідачу Кредит у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією про отримання коштів від 07.01.2024 (а.с.8), тим самим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі.
Відповідно до п.6.1 договору Позичальник зобов`язується використати Кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч.2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно положень ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
На підставі ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором від 07.01.2024 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн. Однак, в порушення вимог Закону та умов договору відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, в установлені строки кредитні кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив, що підтверджується наданими позивачем доказами, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню в повному обсязі.
За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією від 10.12.2024 (а.с.24).
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя