Справа № 521/4033/25
Провадження № 4-с/521/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Ганошенка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Акціонерне товариство «Райффайзен банк», ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 року звернулася до суду зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скарга обґрунтована наступними обставинами, в березні 2025 року гр. ОСОБА_1 , за моїм адвокатським запитом звернулась до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням надати інформацію, щодо надання - копії виконавчого документа на підставі якого було відкрите виконавче провадження № 30819920, копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 30819920 з ідентифікатором доступу, інформацію чому досі не скасовано арешт на все нерухоме майно гр. ОСОБА_1 , накладений Постановою про арешт майна боржника ВП №30819920, номер запису обтяження: 10063817 від 30.01.2012 року, враховуючи що виконавче провадження - завершене.

Листом відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.03.2025 року № 10093 повідомлено мене, що виконавче провадження № 30819920 в рамках якого було накладено арешт на все нерухоме майно - за терміном зберігання знищене і порекомендували мені з цього питання звернутись до суду.

Таким чином гр. ОСОБА_1 обмежена в користуванні та розпорядженні власного нерухомого майна, тому вимушена звернутись до суду з цією скаргою.

Ухвалою суду від 20.03.2025 року прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання на 27.03.2025 року.

25.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника АТ «Райффайзен банк» - Салтикова С.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.19).

26.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маковської А.В. надійшов відзив на скаргу, в якій зазначено, за отриманою інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що з 23.01.2012 по 27.06.2012 на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 30819920 з виконання виконавчого листа № 2-1364/10, виданого 28.10.2010 Малиновським районним судом м. Одеси, про: «стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014/0029/85/81095 від 04 вересня 2007 року у розмірі 3 433 542,01 грн.»

Боржником за вказаним виконавчим документом визначено ОСОБА_1 . 25.01.2012 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 30819920.

03.02.2012 року винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 343 549,20 грн. Під час здійснення виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 25.01.2012 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Виконавче провадження № 30819920 завершено та 27.06.2012 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Станом на сьогодні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні вищезазначений виконавчий лист № 2-1364/10, виданий 28.10.2010 Малиновським районним судом м. Одеси, не перебуває.

Стосовно вимоги визнання дій посадових осіб незаконними, вважають, що у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження № 48576840 знищені за закінченням строку зберігання у відповідності до наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 № 2274/5, у Відділі відсутня можливість щодо перевірки та виявлення порушення державним виконавцем порядку накладення/зняття арешту, встановленого Законом. Просили суд відмовити у скарзі, справу розглядати за їх відсутності (а.с.19-21).

27.03.2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява про слухання справи за її відсутності (а.с.22).

У судове засідання 16.04.2025 року з`явився представник скаржниці адвокат Ковальчук О.О., просив скаргу задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Заінтересовані особи Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Райффайзен банк», ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, щодо дати, часу і місця розгляду справи обізнані, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення скарги, з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 вказаного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 30819920 з виконання виконавчого листа № 2-1364/10, виданого 28.10.2010 Малиновським районним судом м. Одеси, про: «стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014/0029/85/81095 від 04 вересня 2007 року у розмірі 3 433 542,01 грн.»

Боржником за вказаним виконавчим документом визначено ОСОБА_1 . 25.01.2012 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 30819920.

03.02.2012 винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 343 549,20 грн.

Під час здійснення виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 25.01.2012 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Виконавче провадження № 30819920 завершено та 27.06.2012 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Станом на день розгляду скарги у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні вищезазначений виконавчий лист № 2-1364/10, виданий 28.10.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси, не перебуває.

Отже, суд дійшов до висновку, що виконавче провадження № 30819920 завершено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Як вбачається із відзиву представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маковської А.В., який надійшов 26.03.2025 року виконавче провадження № 30819920 знищено.

Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.03.2025 року №10093 заявнику відмовлено в знятті арешту з її майна, через повернення виконавчого документу стягувану 27.06.2012 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, а повторно вищевказаний виконавчий документ до виконання до відділу не надходив. Виконавче провадження завершено на підставі ст. 50 Закону, а при завершення зняття арешту накладеного на майно боржника не передбачено. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, у зв`язку із чим, виконавче провадження знищено (а.с.10).

Згідно з вимогами статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Приписами ст. 40 ч. 1 та ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У тому випадку, коли виконавець, зокрема, під час відкриття виконавчого провадження, виконав вимоги ст. 56 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на майно (кошти) боржника, то під час закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, виконавець зобов`язаний застосувати положення ст. 40 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа повинен зазначити про зняття арешту з майна (коштів).

Суб`єктом оскарження не дотримано права заявника, оскільки на примусовому виконані відсутні відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , а наявний арешт майна перешкоджає власнику вільно ним користуватися.

Частиною першою статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) встановлено, що якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Виконавче провадження, яке було відкрито 25.01.2012 року, по відношенню до ОСОБА_1 завершене, виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1364/10, виданого 28.10.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси повернуто стягувачу 27.06.2012 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, а повторно вищевказаний виконавчий документ до виконання до відділу не надходив. Виконавче провадження завершено на підставі ст. 50 Закону, а при завершення зняття арешту накладеного на майно боржника не передбачено. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, у зв`язку із чим, виконавче провадження знищено, а арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника не знято. Тому суд вважає, що вимоги скарги підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про визнання дій посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо відмови у знятті арешту накладеного на все нерухоме майно, належне гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника від 25.01.2012 року номер: АСВП № 30819920, відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконними суд вважає не обґрунтованими, та такими, що підлягають відмові.

Згідно ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», наявні підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 ст. 59 Закону, визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У зв`язку з чим, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенні, лише в частині зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - зняти арешт накладений на все нерухоме майно, належне гр. ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника від 25.01.2012 року, номер: АСВП № 30819920 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в іншій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК Кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Акціонерне товариство «Райффайзен банк», ОСОБА_2 , на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - зняти арешт накладений на все нерухоме майно, належне гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника від 25.01.2012 року, номер: АСВП № 30819920 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 16.04.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО