УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 227/3964/21

провадження № 61-4454ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Сакун Віталій Анатолійович, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

04 березня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у вказаній справі.

17 березня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

03 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, якою на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України повернув ОСОБА_1 апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року.

06 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сакун В. А., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, сформованою в системі «Електронний суд», у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Щодо оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2025 року

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 17 ЦПК України не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Тлумачення частини другої статті 17, пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень у справі № 227/3964/21 свідчить, що на день подання касаційної скарги ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року в апеляційному порядку по суті не переглядалась.

У відповідності до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року належить відмовити.

Щодо оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи.

У частині другій статті 352 ЦПК встановлено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Положеннями частини першої статті 353 ЦПК визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

У постанові від 29 травня 2019 року в справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Для правильної оцінки ухвали місцевого суду як такої, що підлягає або не підлягає самостійному апеляційному оскарженню, потрібно встановити, чи перешкоджає така ухвала подальшому провадженню у справі та/або чи має особа, яка подає апеляційну скаргу, можливість відновити свої права в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 757/47946/19-ц (провадження № 14-37цс23)).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Заявник не позбавлена можливості звернутися з відповідним клопотанням у межах апеляційного перегляду справи на підставі частини третьої статті 367 ЦПК України, обґрунтувавши в апеляційній скарзі на рішення суду по суті спору неправомірність відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Отже, ухвала про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, оскільки така ухвала відсутня в наведеному в частині першій статті 353 ЦПК України переліку та ця ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а заявник не позбавлена можливості включити свої заперечення на цю ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене по суті спору.

Відповідно до вимог пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року є необґрунтованою.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухваленим з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Сакун Віталій Анатолійович, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов