Справа № 550/108/25
Провадження № 2/550/142/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Литвин В.В.,

за участю секретаря судового засідання Томас Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чутове в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття і навчається на денній формі навчання на контрактній основі у закладі вищої освіти «Полтавський політехнічний університет імені Юрія Кондратюка». Позивач вказує, що відповідачка у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною. Посилаючись на вказані обставини, просить стягувати щомісячно з відповідачки на його користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки з дня подання позову до суду та до досягнення донькою віку 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Ухвалою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 31.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27.02.2025, визначено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідачка відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подала.

27.02.2025 та 17.03.2025 підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою сторін.

25.03.2025 позивач подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 76).

26.03.2025 через канцелярію суду надійшла заява відповідачки про розгляд справи без її участі, у якій остання також зазначила, що донька навчається та проживає у м. Полтава разом зі своїм співмешканцем, а не з батьком, який проходить службу в ЗСУ (а.с. 78).

Ухвалою від 31.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.04.2025 о 08:30 год.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Враховуючи ту обставину, що обидві сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами без участі позивача і відповідачки.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши наявні в справі письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 16.07.2015 у справі № 550/491/15-ц розірвано шлюб між позивачем і відповідачкою (а.с.8).

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у справі № 550/1443/23 визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Згідно з довідкою від 07.11.2024 № 492-72, виданою Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу групи 104-ФП Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» (а.с.12).

Однак, як вказано у самій довідці, вона дійсна до 31 грудня 2024 року, копія довідки засвідчувалася позивачем 28.01.2025 та подавалася до суду разом з позовною заявою вже після спливу строку її дії.

Позивач вказує, що він забезпечує доньку, а відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт проживання повнолітньої доньки з ним, продовження нею навчання, потребу у зв`язку з цим в матеріальній допомозі та її розмір, а також можливість відповідачки надавати таку матеріальну допомогу.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За змістом ч.ч. 3, 9 ст. 26 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» документом (у паперовій або електронній формі), що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу, є витяг з реєстру територіальної громади. Порядок формування витягу з реєстру територіальної громади встановлюється Кабінетом Міністрів України. Витяги з реєстру територіальної громади, отримані в електронній або паперовій формі, мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 36 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 (далі також Порядок), за зверненням особи, яка декларує/реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласників) житла, законного представника (представника) особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення) орган реєстрації або центр надання адміністративних послуг видає витяг із реєстру територіальної громади (далі - витяг).

Відповідно до п. 41 Порядку витяг містить інформацію про прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), дату народження, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), адресу та дату задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) або адресу та дату знятого місця проживання (перебування), або відомості про скасоване місце проживання (перебування), вид витягу, дату формування витягу, номер витягу, найменування органу реєстрації, підставу для формування витягу, дату звернення за витягом, відомості про суб`єкта запиту.

Суб`єкт звернення може також звернутися за отриманням витягу через Портал Дія після проходження ним електронної ідентифікації та автентифікації (п. 43 Порядку).

З наведеного вбачається, що документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи, є витяг з реєстру територіальної громади.

За змістом ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З урахуванням наведеного, наданий позивачем акт від 04.11.2024 про встановлення факту проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , виданий Виконавчим комітетом Скороходівської селищної ради 06.11.2024 № 1552 (а.с.13), є недопустимим доказом, та відповідно не підтверджує місце проживання ОСОБА_3 , у зв`язку з чим судом до уваги не береться.

Разом з тим, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

В матеріалах справи відсутні інші (допустимі) докази того, що позивач проживає разом з донькою, яка продовжує навчатися.

Більш того, позивач перебуває на службі в Збройних Силах України, про що він неодноразово повідомляв суд (а.с. 15, 76).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , поданої 26.03.2025 (а.с. 78), її повнолітня донька проживає в м. Полтава зі співмешканцем.

Вказані обставини позивачем не спростовані. Зокрема, факт проживання доньки саме з позивачем на день звернення до суду із позовною заявою матеріалами справи не підтверджується.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду з даним позовом його доньці вже виповнилося 18 років, а отже вона має право вільно обирати собі місце проживання та самостійно декларувати/реєструвати його у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження рівня як його власних доходів, так і рівня доходів відповідачки, а також потреби доньки в матеріальному забезпеченні.

Крім того, матеріали справи не містять доказів понесення позивачем будь-яких витрат у зв`язку з навчанням доньки.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є його процесуальним обов`язком, не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням дитини (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), не надано жодних належних, допустимих доказів (квитанцій), що позивач несе витрати на навчання, в зв`язку з чим в позові належить відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 199-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10-13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя В.В. Литвин