Справа № 643/384/25
Провадження № 2/643/1871/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Каратаєвої Я. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Селезень С. В.,

представника третьої особи - Сахно Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей ХМР, у якому просить:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- змінити (збільшити) розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 у справі № 643/204/21 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів в 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони від зареєстрованого шлюбу, який розірвано рішенням суду, мають доньку - неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача згідно судового рішення. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, аліменти не сплачує, а розмір установлених судом аліментів є недостатінм через погіршення стану здоров`я дитини, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з указаним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

03 лютого 2025 року від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшли письмові пояснення у справі, до яких долучено висновок щодо предмету спору.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2014 по теперішній час, із зазначенням пункту пропуску, дати перетину та напрямку громадянином України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство: Україна, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

14 лютого 2025 року на електронну пошту суду та 20 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку до суду витребувана інформація від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду; в судове засідання викликано учасників справи.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є подругою родини позивачки. Зазначила, що відповідача не бачила за адресою проживання позивачки більше 10 років, знає, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги. Вихованням Ксенії займається лише позивачка та бабуся.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що після розлучення позивача та відповідача, останньої більше жодного разу не бачила. Вихованням Ксенії займається лише позивачка та бабуся, будь-якої допомоги відповідач не надає.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, встановив таке.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року по 08 серпня 2013 року.

Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 25 березня 2009 року).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2013 у справі № 643/8706/13-ц, шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_1 , разом з неповнолітньою донькою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім?ї) від 30.12.2024 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 у справі № 643/204/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ від 04.02.2025 заборгованість зі сплати аліментів становить 150761,35 грн.

З відповіді КНП МДП № 13 від 03.01.2025 слідує, що згідно доповідної лікаря-педіатра, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у закладі з народження та має декларацію з лікарем-педіатром. Перебуває під динамічним наглядом лікаря-педіатра з приводу захворювання нирок. При відвідуванні поліклініки дитина перебуває у супроводі матері або бабусі, які виконують рекомендації медичних працівників у повному обсязі.

У відповіді на адвокатський запит за № 01-01/03 від 06.01.2025 ТОВ «ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ЛЦЕЙ ПРОФЕСТОНАЛ» ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ повідомляється про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує ТОВ «Приватний заклад «Ліцей Професіонал» Харківської області». Зарахована на навчання до 9Б класу 17.10.2023 року. Надання освітньої послуги здійснюється відповідно до договору про надання освітніх послуг закладом загальної середньої освіти № 42/9/23 від 17 жовтня 2023 року та № 518/10/24 від 01 липня 2024 року. Зі слів класного керівника у виховному процесі ОСОБА_3 у 2023-2024 роках брала участь її мати, ОСОБА_1 . Вона спілкувалась з вчителями, брала участь у батьківських зборах, цікавилась успішністю доньки. ОСОБА_2 з вчителями не спілкувався, успішністю доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував.

З Інформації Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 30 грудня 2024 року слідує, «що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з 1996 року. За вказаною адресою мешкає разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за даною адресою з 30.03.2009 року, та з мамою - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована з 1996 року. ОСОБА_1 самостійно виховує неповнолітню дитину - ОСОБА_3 (15 років). Зі слів сусідів батько дитини з 2012 року участі у вихованні не приймає, дитину не відвідує, з дитиною його не бачили, а вихованням дитини займається виключно мати та бабуся. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , 2009 р. н., на теперішній час навчається у ТОВ «Приватний заклад «Ліцей Професіонал», а до 2023 року навчалась у КЗ Харківській ліцей № 172 Харківської міської ради. Забезпеченням та утриманням дитини займається виключно мати - ОСОБА_1 . Остання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, не схильна до порушення громадського порядку, до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку в 2024 році не притягувалася. До Харківського РУА № 2 заяв та скарг з боку сусідів відносно ОСОБА_1 не надходило. Компрометуючі матеріали стосовно останньої відсутні.

Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (п. 1); ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2); жорстоко поводяться з дитиною (п. 3); є хронічними алкоголіками або наркоманами (п. 4); вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 5); засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (п. 6).

Згідно п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зі змісту Висновку № 88 від 30 січня 2025 року наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, окрім встановлених вище обставин, зазначено, що неповнолітня ОСОБА_3 надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що підтримує матір у позові про позбавлення батьківських прав батька у зв`язку із тим, що більше десяти років не спілкується з ним. ЇЇ життям батько не цікавиться, зі святами не вітає, ініціативи не проявляє. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищезазначене, інтереси дитини та рекомендації Комісії, керуючись ст. 19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 .

Аналогічні пояснення надала ОСОБА_3 у судовому засіданні.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє позивачу у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо.

При цьому суд враховує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, не надав жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об`єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення.

Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, а також жодним чином не приймає участі в утриманні спільної дитини, не цікавиться життям доньки, та не приймає участь у її вихованні.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на ті обставини, що стан здоров`я неповнолітньої доньки погіршився, а також про перехід її на навчання у приватний навчальний заклад, за який необхідно щомісячно платити кошти.

Проте, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено покращенням матеріального становища платника аліментів, який і так має заборгованість з їх сплати.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для збільшення їх розміру не можуть, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для збільшення розміру аліментів немає, а відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 12, 76 - 81, 89, 263 - 265, 268, 273, 354, 355, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2025 року.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО