Справа № 450/2819/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/3746/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77291326, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 7786 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, які зобов`язалася повернути та сплатити позикодавцю проценти відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. 01 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2534199, за умовами якоговідповідач отримала грошові кошти в розмірі 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 20 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /743302, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 4000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 1,75 % на прострочену заборгованість у день. Стверджує, що вищезазначені кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер її мобільного телефону. Сторони договорів узгодили між собою розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, а підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про наявність волі позичальника на їх укладення. Вказує, що кредитні кошти надано відповідачу шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, однак у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість в розмірі 28568.67 грн., що складається із: заборгованості за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року в розмірі 11495,66 грн., з яких 6145.42 грн. заборгованість за основним боргом, 5350.24 грн. заборгованість за відсотками; заборгованості за кредитним договором № 2534199 від 01 листопада 2021 року в розмірі 1973.01 грн., з яких 600.00 грн. заборгованість за основним боргом, 1373.01 грн. заборгованість за відсотками; заборгованості за кредитним договором № /743302 від 20жовтня 2021 року в розмірі 15100.00 грн., з яких 4000 грн. заборгованість за основним боргом, 11100.00 грн. заборгованість за відсотками. На підставі договорів факторингу, укладених між ним та кредитодавцями за вищезазначеними кредитними договорами, набуло право вимоги до відповідача.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року в розмірі 11495,66 грн., за кредитним договором № 2534199 від 01 листопада 2021 року в розмірі 1973.01 грн., за кредитним договором № /743302 від 20жовтня 2021 року в розмірі 15100.00 грн., а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 28568.67 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в загальній сумі 28568.67 грн.: за договором позики № 77291326 в розмірі 11495,66 грн., з яких 6145.42 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5350.24 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 2534199 в розмірі 1973.01 грн., з яких 600.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1373.01 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № /743302 в розмірі 15100.00 грн., з яких 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11100.00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 Вертас Марія Михайлівна,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відтак датою оскаржуваного рішення суду є 11 листопада 2024 року, а не 31 липня 2024 року. Позовні вимоги є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 сплатила заборгованість за кредитними договорами, яка могла бути нарахована відповідно до норм законодавства України, а відтак в частині виконаних вимог відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі. Оскільки кредитні договори, на підставі яких з неї стягнуто заборгованість, є строковими, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цими договорами строку кредитування. Частиною п`ятою статті восьмої Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, а відтак нарахування відсотків за користування кредитними коштами у більшому розмірі є неправомірним. Вважає, що суд не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не перевірив правильність здійснення позивачем розрахунку заборгованості, в тому числі і факт наявності заборгованості, її розмір та період нарахування. З наведених підстав просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким зазначити дату ухвалення рішення 11 листопада 2024 року, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору в частині позовних вимог щодо стягнення 6145.42 грн. за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року, 780.00 грн. за кредитним договором № 2534199 від 01 листопада 2021 року, 2616.52 грн. за кредитним договором № /743302 від 20жовтня 2021 року, а в решті вимог відмовити повністю за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року, кредитним договором № 2534199 від 01 листопада 2021 року та кредитним договором № /743302 від 20жовтня 2021 року у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 28568.67 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, який набув право вимоги за вищезазначеними договорами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77291326, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 7786 грн.

Пунктом 2 договору позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року передбачено, що строк дії договору 64 дні, а процентна ставка за користування кредитними коштами становить 1,64 % в день.

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити за плату ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року вбачається, що така становить 11495.66 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 6145.42 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 5350.24 грн. (а.с. 89-91).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зауважила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Оскільки договір позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року укладено на 64 дні, строк дії договору закінчився 21 грудня 2021 року, відтак кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами лише до 21 грудня 2021 року.

В умовах договору позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року сторони домовилися про плату за користування кредитними коштами в розмірі 1,6 % від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 21 грудня 2021 року ОСОБА_1 нараховані проценти за користування кредитними коштами за договором позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року в розмірі 3875.79 грн.

Однак, як вбачається з цього розрахунку заборгованості 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатила на погашення заборгованості за договором позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року 2600 грн., з яких 1640.58 грн. зараховано кредитодавцем на погашення заборгованості за тілом кредиту, а 959.42 грн. на погашення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.

Квитанцією № 0.0..1від 31 липня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатила 6145.42 грн. на погашення заборгованості за договором позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року (а.с. 79А).

Отже, за договором позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року ОСОБА_1 повністю сплатила заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7786 грн. (1640.58 грн. + 6145.42 грн. =7786 грн.), однак станом на 21 грудня 2021 року, тобто на день закінчення строку дії договору, у неї наявна заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 2916.37 грн. (3875.79 грн. 959.42 грн. = 2916.37 грн.).

Крім того, 01 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2534199, за умовами якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 600 грн.

Пунктом 1.3 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2534199 від 01 листопада 2021 року передбачено, що строк кредиту 30 днів, що може бути продовжено в порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

У межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору, застосовується стандартна процентна ставка, що становить 1.99 % в день (п. 1.4. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2534199 від 01 листопада 2021 року).

Відповідно до п. 2.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2534199 від 01 листопада 2021 року кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

11 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 11082023, за умовами якого ТзОВ «Лінеура Україна» зобов`язується відступити ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до боржників, зазначених в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за кредитним договором № 2534199, боржником за яким є ОСОБА_1 .

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2534199 від 01 листопада 2021 року вбачається, що така становить 1973.01 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 600.00 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 1373.01 грн.

Оскільки договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2534199 від 01 листопада 2021 року укладено на 30 днів, строк дії договору закінчився 30 листопада 2021 року.

Разом з тим, умовами договору передбачений порядок продовження строку його дії за ініціативою клієнта (пролонгація), а також порядок автопролонгації строку кредиту.

Пунктом 4.1.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року передбачено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткового договору до договору.

Відповідно до п. 4.1.2. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку кредитування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «Продлить кредит/Продовжити кредит» в особистому кабінеті або відповідної кнопки у платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності штрафних санкцій). Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх) заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.

Згідно з п. 4.1.3. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року товариство має право, але не обов`язок, протягом 24 годин з моменту вчинення клієнтом вказаних в п. 4.1.2. договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені клієнтом товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі та одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання клієнтом додаткового договору.

Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання товариством грошових коштів та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (п. 4.1.5. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року).

В пункті 4.2.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.

Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3., п. 4.1.5. договору) ще на 15 календарних днів (п. 4.2.2. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року).

Пунктом 4.2.4. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року передбачено, що у випадку автопролонгації товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3., п. 4.1.5. договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу клієнта та або смс-повідомлення, інформуючи клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до п. 4.2.5. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення позичальником дій, передбачених п. 4.1.2 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року, та підписання додаткового договору, відсутні підстави вважати, що відбулося продовження строку користування кредитом.

Крім того, матеріали не містять повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» з новим строком кредитування та розміром процентної ставки за користування кредитом, відтак відсутні підстави вважати, що відбулася автопролонгація договору.

Враховуючи те, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року укладено на 30 днів, в матеріалах справи відсутні докази продовження строку дії договору чи його автопролонгації, колегія суддів приходить до висновку про те, що строк дії договору закінчився 30 листопада 2021 року, відтак саме до 30 листопада 2021 року кредитодавець був наділений правом нараховувати проценти за користування кредитними коштами за цим договором.

Виходячи з того, що за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 600 грн., умовами договору передбачена процентна ставка для нарахування процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1.99 % в день, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитним коштами в межах строку кредитування в розмірі 358.20 грн.

Квитанцією № 0.0..1 від 31 липня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатила 780 грн. на погашення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року.

Враховуючи наведене, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року в розмірі 178.20 грн. (600 грн. + 358.20 грн. 780 грн. = 178.20 грн.).

20 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № /743302, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000.00 грн., зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року кредит надається строком на 30 днів, тобто до 18 листопада 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1.3 договору про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року за користування кредитом клієнт сплачує 638,75 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,75 % на добу. Тип процентної ставки фіксована.

12 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу № 12082022, за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти, а ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступити права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», зазначених в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за кредитним договором № /743302 від 20 жовтня 2021 року.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договору про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року за період з 12 серпня 2022 року по 30 квітня 2024 року вбачається, що така становить 15100 грн., що складається із: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4000 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 11100 грн.

Оскільки строк дії договору про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року закінчився 18 листопада 2021 року, кредитодавець мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами лише до 18 листопада 2021 року.

Отже, за користування кредитним коштами за договором про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року у позичальника виник обов`язок зі сплати відсотків в розмірі 1,75 % на добу, що становить 2100 грн.

Разом з тим, на погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 сплатила 4699.94 грн., а саме: 26 жовтня 2021 року вона сплатила 2083.42 грн., що підтверджується квитанцією про оплату НОМЕР_2 (а.с. 77), а 31 липня 2024 року 2616.52 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (а.с. 79Б).

Таким чином, за договором про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 1400.06 грн. (4000 грн. + 2100 грн. 4699.94 грн. = 1400.06 грн.).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 4494.63 грн., що складається із заборгованості: за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року в розмірі 2916.37 грн., що є заборгованістю за процентами за користування кредитними коштами; за кредитним договором № 2534199 від 01 листопада 2021 року в розмірі 178.20 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту; за кредитним договором № /743302 від 20 жовтня 2021 року в розмірі 1400.06.грн., що є заборгованістю за тілом кредиту.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що розмір нарахованих відсотків суперечить частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року, тобто після закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки договір позики № 77291326 від 19жовтня 2021 року, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2534199 від 01 листопада 2021 року та договір про надання фінансового кредиту № /743302 від 20 жовтня 2021 року, укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»,після набрання чинності цим Законом строк дії вищезазначених договорів закінчився та не продовжувався, відтак положення цього закону не застосовуються до цих договорів, на підставі яких з відповідача стягується заборгованість.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнення на його користь заборгованості в розмірі 4494.63 грн., то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 476.30 грн. судового збору за подання позову, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3827.54 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню 476.30 грн. судового збору за подання позову, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3827.54 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, то враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3351,24 грн. судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 77291326 від 19 жовтня 2021 року в розмірі 2916.37 грн., за кредитним договором № 2534199 від 01 листопада 2021 року в розмірі 178.20 грн., за кредитним договором № /743302 від 20 жовтня 2021 року в розмірі 1400.06.грн., а всього 4494.63 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3351,24 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 14.04.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк