Номер провадження: 22-ц/813/1652/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Товариста з обмеженою відповідальністю «Ріальто»

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

18 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №8-1 від 14 січня 2021 року станом на 12 жовтня 2023 року у розмірі 23188 грн, яка складається з 4000 грн заборгованість за кредитом; 2388 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 14 січня 2021 року по 13 лютого 2021 року (включно); 16800 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 14 лютого 2021 року по 13 червня 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України; судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2684 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 14 січня 2021 року між ТОВ ФК «Фінанс Інновація» (торговельна марка «Monetke») та ОСОБА_1 укладено договір №8-1 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Відповідач підписав кредитний договір 14 січня 2021 року о 14:39:59 год, шляхом введення одноразового ідентифікатора 746005 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.uа.

Цього ж дня, тобто 14 січня 2021 року кредитні кошти були відправлені відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «Приватбанк».

01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №8-1 від 14 січня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, тим самим не виконав зобов`язання, покладені на нього умовами кредитного договору.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року позов ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість на дату погашення кредиту 13 лютого 2021 року в сумі 6388 грн, яка складається з 4000 грн тіло кредиту за договором та 2388 грн суми процентів за користування кредитом, та судові витрати в сумі 739,44 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Ріальто», в інтересах якого діє адвокат Руденко К.В., просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 14 лютого 2021 року по 13 червня 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16800 грн та понесених позивачем судових витрат у вказаному вище розмірі, та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким повністю задовольнити позов, а також стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн та по сплаті судового збору у розмірі 4026 грн.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у пункті 3.3 кредитного договору, сторони досягли домовленості про те, що процентна ставка у розмірі 3,5% нараховується відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, та безпідставно відмовив у стягненні 16800 грн, нарахованої за кожен день прострочення за період з 14 лютого 2021 року по 13 червня 2021 року включно.

Суд першої інстанції безпідставно не вирішив питання про судові витрати, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

За складання та подання апеляційної скарги скаржник просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.3 ч.6 ст. 272 ЦПК України).

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 28 червня 2024 року про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_1 отримав 21 січня 2025 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (23188 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди скаржника з висновками суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договором за ставкою 3,5% та судових витрат, тому зважаючи на вимоги ч.1 ст. 367 ЦПК України, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише у цій частині.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.

27 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено договір № 8-1, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 4000 грн на умовах строковості, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договорі (пункт 1.1 договору) (а.с. 11-12).

Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.3 договору).

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим договором. Порушення умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (пункт 3.1 договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце дії договору та не припиняє нарахування товариством процентів за користування кредитом (п.3.2 договору).

У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,5%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору (пункт 3.3. договору).

Згідно розділу 6 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін», цей кредитний договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) 746005 (номер пароля).

У вказаний вище спосіб відповідач також підписав графік розрахунків (зворот а.с.12).

Факт підписання кредитного договору підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua (а.с. 14).

З вказаного витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи убачається, що 14 січня 2021 року о 14:39:59 год позичальнику відправлено sms повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору.

14 січня 2021 о 14:40:10 год позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено кредитору електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт).

14 січня 2021 року о 14:40:19 год кредитні кошти перераховано на карту позичальника.

Згідно довідки директора ТОВ «Девелопмент Інновейшинс» № 61575 від 10 липня 2023 смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» було доставлено на номер НОМЕР_2 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 14 січня 2021 о 14:39:59 год.

Факт перерахування ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» грошових коштів в розмірі 4000 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується чеком №379988929 та випискою з рахунку відповідача, наданою АТ КБ «Приватбанк»(а.с. 9,а.с. 56).

Отже, ТОВ «Фінанс Інновація» виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі та перерахував на зазначений у пункту 1.6 договору електронний платіжний засіб відповідача грошові кошти у розмірі 4 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, і стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4000 грн та процентами в сумі 2388 грн, а разом 6388 грн, із заявлених 23188 грн, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, окрім тіла кредиту, має право на стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за користування коштами у межах погодженого сторонами строку дії кредитного договору, тобто до 13 лютого 2021 року. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, які заявлені позивачем на суму 16800 грн.

Щодо таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів зауважує про таке.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, під час підписання кредитного договору, позикодавцем та позичальником досягнуто домовленості про те, що у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 договору, позичальник сплачує позичальнику плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Тому, плата за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою в розмірі 3,5% відсотки встановлено саме за порушення строків повернення кредиту, тобто за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, відтак відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на його вимогу проценти від простроченої суми.

Пунктом 3.3. кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Відтак не можливо погодитися у повній мірі з висновками суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за період з 14 лютого 2021 року по 13 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки такі суперечать встановленим у справі обставинам та не грунтуються на вказаних вище нормах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що згідно з принципом "jura novit curia" ("суд знає закони") суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 15 червня 2021 року у справі N 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58), від 28 вересня 2022 року у справі N 483/448/20 (провадження N 14-206цс21, пункт 9.58)).

Колегія суддів зауважує, що з розрахунку заборгованості, наданого позивачем убачається, що заборгованість за процентами відповідно до п. 3.3 договору фактично в 4,2 рази перевищує заборгованість за тілом кредиту.

За правилами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18.

Ураховуючи очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та зважаючи на те, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, колегія суддів вважає, що встановлений у п. 3.3 Кредитного договору розмір процентів (1277,5), нарахований за частиною 2 статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому заборгованість за процентами в цій частині підлягає стягненню лише у розмірі 4000 грн із заявлених 16800 грн.

На вказане суд першої інстанції не звернув належної уваги, і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вказаних вище позовних вимог про стягнення з відповідача кредитної заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п. 3.3 кредитного договору.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року в оскаржуваній частині, і ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Ріальто» заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору у розмірі 4000 грн та судового збору у розмірі 462,99 грн, тобто пропорційно задоволеним вимогам, з урахуванням частково задоволення позовних вимог за результатами апеляційного перегляду справи.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не вирішено питання про компенсацію позивачу витрат на правничу допомогу, колегія суддів зауважує, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, позивач не обмежений у праві звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з метою вирішення питання про судові витрати (витрати на правничу допомогу).

Щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, 02 червня 2022 року між ТОВ ФК «Ріальто» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.

Вартість послуг виконавця становить 12 000 грн за складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції (пункт 3.1).

Загальна вартість договору становить суму вартості послуг, вказаному в усіх актах наданих послуг (пункт 3.3).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2023 року (пункт 8.1 договору).

Сторони дійшли згоди, без укладання будь-яких додаткових угод вважати даний договір пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін в місячний термін до дати закінчення строку його дії, не виявить бажання його розірвати, та письмово не попередила іншу сторону про свій намір (пункт 8.4).

З копії договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року укладеного ТОВ ФК «Ріальто» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 , що міститься у матеріалах справи убачається, що цей правочин зі сторони замовника підписаний директором ТОВ ФК «Ріальто» Картамишевим С.О. та скріплено печаткою цієї юридичної особи, однак зі сторони виконавця договір лише підписаний, однак не скріплений печаткою ФОП ОСОБА_2 , як то передбачено п. 8.1 договору.

Відсутність вказаного реквізиту зі сторони виконавця правочину, наявність якого сторони визначили обов`язковим і таким з наявністю якого сторони обумовили початок набрання договором чинності цього правочину унеможливлює стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, з підстав наведених вище.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 958,18 грн ((4026 грн*23,8% (розмір задоволених апеляційних вимог)).

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариста з обмеженою відповідальністю «Ріальто» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариста з обмеженою відповідальністю «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за відсотками, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариста з обмеженою відповідальністю «Ріальто» () заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору №8-1 від 14 січня 2021 року за період з 14 лютого 2021 року по 13 червня 2021 року у розмірі 4000 грн та судовий збір у розмірі 462,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариста з обмеженою відповідальністю «Ріальто» () судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 958,18 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький