Справа № 758/1792/24
Провадження № 2-др/756/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

представника позивача - Меркулової Л.А. ,

представника відповідача - Савченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Савченко Т.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №758/1792/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.03.2025 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

02.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Савченко Т.В., в якій вона просила ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у справі. На обґрунтування заяви надано Договір про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024, укладений між Адвокатським бюро «Тетяни Савченко» в особі керуючої Адвокатського бюро Савченко Т.В. та ОСОБА_2., рахунок на оплату № 1 від 26.03.2024, акт наданих послуг №1 від 26.03.2024, рахунок на оплату № 2 від 28.03.2024, акт наданих послуг №2 від 28.03.2024, рахунок на оплату № 3 від 31.03.2024, акт наданих послуг №3 від 01.04.2024, рахунок на оплату № 4 від 11.04.2024, акт наданих послуг №4 від 11.04.2024, рахунок на оплату № 5 від 06.05.2024, акт наданих послуг №5 від 06.05.2024, рахунок на оплату № 6 від 24.05.2024, акт наданих послуг №6 від 24.05.2024, рахунок на оплату № 7 від 28.05.2024, акт наданих послуг №7 від 28.05.2024, рахунок на оплату № 8 від 28.05.2024, акт наданих послуг №8 від 28.05.2024, рахунок на оплату № 9 від 28.05.2024, акт наданих послуг №9 від 28.05.2024, рахунок на оплату № 10 від 05.02.2025, акт наданих послуг №10 від 05.02.2025, рахунок на оплату № 11 від 13.03.2025, акт наданих послуг №11 від 13.03.2025, рахунок на оплату № 12 від 20.03.2025, акт наданих послуг №12 від 20.03.2025, рахунок на оплату № 13 від 28.03.2025, акт наданих послуг №13 від 28.03.2025, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

04.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Меркулової Л.А. надійшло клопотання, в якому просить залишити без розгляду заяву представника відповідача, обґрунтовуючи, серед іншого, позицію тим, що стороною відповідача не були надані докази понесених витрат на правничу допомогу та фактичну оплату відповідачем до закінчення судових дебатів у справі та не було зроблено відповідної заяви у встановлений законодавством строк. Крім того, розмір правничої допомоги є завищеним та необґрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Савченко Т.В. у судовому засіданні підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення та просила її задовольнити.

Представника позивача ОСОБА_3 - адвокат Меркулова Л.А. у судовому засіданні просила залишити без розгляду заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення з урахуванням позиції, викладеної в поданому клопотанні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд доходить до наступного висновку.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.03.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

У заяві, яка була подана представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Савченко Т.В. до суду після ухвалення судового рішення у справі, адвокат просить стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу на суму 60500,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи.

Справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди розглядалась судом за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи особливості розгляду справи у загальному провадженні, відповідна заява стороною про подання додаткових доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу має бути подана до закінчення судових дебатів у справі. Як вбачається з матеріалів справи, стороною відповідача відповідна заява була заявлена до закінчення судових дебатів у справі - разом з першою заявою по суті спору, а саме, у відзиві по позовну заяву. Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення також адвокатом була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 по справі №820/479/18 зазначив, що як вказано в Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див. пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05. 2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником відповідача було надано Договір про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024, укладений між Адвокатським бюро «Тетяни Савченко» в особі керуючої Адвокатського бюро Савченко Т.В. та ОСОБА_2., рахунок на оплату № 1 від 26.03.2024, акт наданих послуг №1 від 26.03.2024, рахунок на оплату № 2 від 28.03.2024, акт наданих послуг №2 від 28.03.2024, рахунок на оплату № 3 від 31.03.2024, акт наданих послуг №3 від 01.04.2024, рахунок на оплату № 4 від 11.04.2024, акт наданих послуг №4 від 11.04.2024, рахунок на оплату № 5 від 06.05.2024, акт наданих послуг №5 від 06.05.2024, рахунок на оплату № 6 від 24.05.2024, акт наданих послуг №6 від 24.05.2024, рахунок на оплату № 7 від 28.05.2024, акт наданих послуг №7 від 28.05.2024, рахунок на оплату № 8 від 28.05.2024, акт наданих послуг №8 від 28.05.2024, рахунок на оплату № 9 від 28.05.2024, акт наданих послуг №9 від 28.05.2024, рахунок на оплату № 10 від 05.02.2025, акт наданих послуг №10 від 05.02.2025, рахунок на оплату № 11 від 13.03.2025, акт наданих послуг №11 від 13.03.2025, рахунок на оплату № 12 від 20.03.2025, акт наданих послуг №12 від 20.03.2025, рахунок на оплату № 13 від 28.03.2025, акт наданих послуг №13 від 28.03.2025, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Так, за умовами Договору про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024 укладеного між Адвокатським бюро «Тетяни Савченко» в особі керуючої Адвокатського бюро Савченко Т.В. та ОСОБА_2., Адвокатське бюро зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати замовнику правову допомогу за його запитом, а замовник зобов`язався оплатити надані послуги.

Відповідно до п.п. 4.2 - 4.5 Договору про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024, сторони домовилися, що всі завдання виконуються за передоплатою. Тільки після внесення передоплати Адвокатське бюро розпочинає надання Послуг. Оплата за цим договором здійснюється протягом 5 (п`ять) банківських днів з моменту надання рахунку, виданого Адвокатським бюро. Сторони домовилися, що Адвокатське бюро надає замовнику будь-які Послуги за цим Договором лише після оплати відповідного рахунку, виставленого за такі Послуги. Розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Адвокатського бюро. На підтвердження факту надання Адвокатським бюро замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається Акт про надані послуги.

Згідно із п.8.5 Договору про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами і скріплені їх печатками.

Виходячи з вищезазначених положень Договору про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024, сторони погодили, що замовник здійснює попередню оплату послуг Адвокатського бюро.

Разом з тим, представником відповідача не надано суду доказів у підтвердження оплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом даної справи, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжні доручення чи будь-який розрахунковий документ, що зареєстрований у встановленому порядку.

Слід також зазначити, що відсутні відомості, що між Адвокатським бюро «Тетяни Савченко» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду, якою передбачено інший порядок здійснення оплати послуг за Договором про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2024.

З огляду на викладене, ураховуючи, що представником відповідача не було надано доказів оплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 137, 141, 259, 260, 270, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Савченко Т.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №758/1792/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 16.04.2025.

Суддя М. М. Ткач