РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/404/25

провадження у справі №2/0285/694/25

14 квітня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді

Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Павлюк Т.П. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибула,

відповідача: не прибув,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до закінчення навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідач у справі є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син є студентом денного відділення за спеціальністю Ком`ютерна інженерія у Звягельському політехнічному фаховому коледжі на бюджетній формі навчання, період навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026. Позивач працює у ТОВ ЕКОВУДС та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач є працездатною особою, неофіційно працює та отримує доходи.

Позивач у судове засідання не прибула, подала письмову заяву, у якій просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 600 грн., оскільки він отримує дохід 2 200 грн та здійснює соціальний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка має інвалідність І групи.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 26.01.2007 сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно довідки № 77 від 22.01.2025 ОСОБА_3 навчається на денному відділенні за спеціальністю Ком`ютерна інженерія у Звягельському політехнічному фаховому коледжі на бюджетній формі навчання, період навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026 (а.с.6).

Відповідач перебуває на обліку та надає соціальну послугу з догляду за своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка є інвалідом І групи. У заяві від 13.04.2025 відповідач визнав, що він отримує дохід у зв`язку із доглядом за своєю матір`ю щомісячно в розмірі 2 200 грн.

Дані обставини підтверджуються наданими матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ст. 200 СК України, не доведено та не підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами обставини, що син сторін у справі несене витрати у зв`язку з навчанням саме в розмірі 2 000 грн.

Разом із тим, відповідач в силу вимог ч. 1 ст. 206 ЦПК України частково визнав позовні вимоги в розмірі 1 600 грн., а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. У решті позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони необґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини в розмірі «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», оскільки син сторін у справі не є дитиною у зв`язку із досягненням ним повноліття згідно із ч. 1 ст. 6 СК України.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки відповідачем в силу вимог ст.ст. 182, 199, 200 СК України не спростовано обставин, що він за станом здоров`я та матеріальним становищем не може надавати таку матеріальну допомогу, визнав позов частково в розмірі 1600 грн., а позивачем не доведено та не підтверджено належними, достатніми і допустимими доказами понесення нею витрат на навчання сина саме в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 23.01.2025 і до закінчення навчання 30.06.2026, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 14.04.2025.

Суддя Т. Б. Сташків