Справа № 645/5978/20
Провадження № 2-др/645/5/25
09 квітня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада про перерозподіл порядку користування земельної ділянки відповідно до часток, які знаходяться у власності та усунення перешкод в користуванні майном шляхом вільного доступу до майна,
в с т а н о в и в:
18.03.2025 року від представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Захарова В.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких представник зазначає, що надані відповідачем Договір та Акт, в якості доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування таких витрат в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки із зазначених документів не можна визначити по якій судовій справі ОСОБА_1 було надано правову допомогу.
Представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Захаров В.В. в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні заяви.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цимбалюк С.В. в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заяву.
Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень щодо заяви про стягнення витрат на надання правової допомоги не подавав.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.10.2020 позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просили суд, перерозподілити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 , усунути перешкоди для загального користування шляхом знесення паркану.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.02.2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада про перерозподіл порядку користування земельної ділянки відповідно до часток, які знаходяться у власності та усунення перешкод в користуванні майном шляхом вільного доступу до майна відмовлено.

Згідно вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача Цимбалюк С.В., має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом, виданим Кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області про право на заняття адвокатською діяльність, №958.

Повноваження представника відповідача підтверджувались довіреністю від 07.11.2020 року, виданою Коробченко С.М..

Крім того, між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» був укладений Договір про надання правничої (правової) допомоги від 16.01.2024 р., відповідно до предмету договору: адвокатське об`єднання надає Клієнту правову інформацію, консультацію і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів Клієнта у судах всіх рівнів та спеціалізації під час здійснення судочинства у якості позивача, відповідача чи третьої особи з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України або Кодексом адміністративного судочинства чи Господарським процесуальним кодексом України, а також в Інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами; представництва інтересів Клієнта, як потерпілого, свідка, підозрюваного або обвинуваченого, при проведенні будь-яких слідчих дій за його участі, під час досудового розслідування по кримінальному провадженню, а у разі потреби і під час судового провадження в суд» першої інстанції, апеляційної та касаційно» інстанцій, а також перед громадянами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від формі власності і підпорядкування.

Відповідно до п.п.2.2 та 2.3 договору, Клієнт відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" оплачує працю Об`єднання по наданню правничої допомоги, означеної у п.1,1. цього договору, за фіксованою ціною, яка визначається, зокрема з розрахунку по 40000,00 (сорок тисяч) гривень 00 копійок за участь адвоката в судовому процесі в суді першої інстанції (окремо), апеляційної (окремо) чи касаційної (окремо), незалежно від кількості судових засідань та виконаної роботи/наданих послуг адвокатом. Щодо виконання Об`єднанням інших видів робіт/надання послуг, які прямо не пов`язані з предметом цього договору, вартість таких послуг визначається, шляхом виставлення Об`єднанням рахунків Клієнту у розмірі не нижче, ніж розмір гонорару адвоката, затвердженого рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від21.03.2018 р; Валютою розрахунків є гривня. Оплата Клієнтом погодженої суми здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування погодженої суми на поточний рахунок АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ "МЕЛЬНИК та ПАРТНЕРИ". Ця оплата являє собою гонорар.

Як вбачається з Акту здавання-приймання від 24.02.2025 року наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 16.01.2024 року, адвокатське об`єднання «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ», здійснило надання в період з "09" листопада 2020 року по "17" лютого 2025 року для ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, згідно з вимогами зазначеного Договору, зокрема: вивчення та аналіз наданих клієнтом документів щодо правовідносин пов`язаних з підставами зміни порядку користування земельною ділянкою; пошук, вивчення та аналіз практики застосування положень чинного законодавства щодо визначення ефективного способу захисту інтересів Клієнта, зважаючи на конкретно визначений характер правовідносин сторін; формування правової позиції відповідача, збирання доказів та складання і подання до суду відзиву на позов; складання і подання до суду апеляційної скарги на ухвалу сулу про призначення експертизи; час, витрачений адвокатом на дорогу до суду апеляційної інстанції та участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду про призначення експертизи; вжиття адвокатом заходів до належного направлення справи до суду апеляційної інстанції; час, витрачений адвокатом на дорогу до суду та ознайомлення з матеріалами справи і висновком судової експертизи; час витрачений адвокатом на дорогу до суду та участь у всіх судових засіданнях в суді першої інстанції, в тому числі час, витрачений адвокатом на дорогу до суду для участі в судових засіданнях, які не відбулися з підстав їх відкладення за ініціативою позивачів; надання консультацій та роз`яснень положень чинного законодавства, які визначають порядок провадження справи в суді першої інстанції, а також наслідки вчинення або невчинення певних процесуальних дій; підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, на загальну суму 40000, 00 гривень. Послуги Адвокатського об`єднання "МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ", надані ОСОБА_1 якісно, своєчасно та в повному обсязі, відповідно до вимог Договору про надання професійної правничої допомоги від 16.01.2024, а також актів чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Цимбалюк С.В. 10.02.2021 року, на виконання вимог п.17 ч.2 ст.197 ЦПК України повідомив суд, що стороною відповідача будуть понесені судові витрати з розгляду даної справи в суді першої інстанції у розмірі 10000,00 грн., які складаються з витрат на оплату гонорару представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цимбалюк С.В., на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 07.11.2020 р., укладеного з Адвокатським об`єднанням «Мельник і Квашин». Докази понесення відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну допомогу будуть додатково надані суду у строк та порядку, передбаченому ЦПК України. (том 1 а.с.124)

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України - якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом із тим, суд при визначенні суми відшкодування витрат повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати КГС у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд, враховуючи положення ч. 4 ст. 141 ЦПК України та виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, доходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 в розмірі 10 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 13, 76-82, 84, 133, 141, 247, 263-265, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада про перерозподіл порядку користування земельної ділянки відповідно до часток, які знаходяться у власності та усунення перешкод в користуванні майном шляхом вільного доступу до майна задовільнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення .

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Харківська міська рада, адреса: м. Харків, м-н Конституції, буд. 7.

Повне додаткове рішення складене 15.04.2025 року.

Суддя - І.В.Ульяніч