Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.,

за участі: секретаря судового засідання Швидкої І.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лук`янченко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Черкаський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Макєєв О.В. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 у якій з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

- позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити;

- Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11 травня 2007 року Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї четвертої заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття;

- Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.;

- Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп.;

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року по 2016 рік позивач ОСОБА_2 мешкала разом з відповідачем ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_6 , біологічним батьком якої є відповідач ОСОБА_3

14 березня 2025 року Черкаським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за заявою відповідача, внесено зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме відповідача ОСОБА_3 , зазначено батьком дитини, змінено прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », та видано нове свідоцтво про народження.

На даний час, донька проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, їй одній важко утримувати дитину. Зважаючи на те, що з відповідачем врегулювати спір в добровільному порядку не вдалося, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав своєї доньки.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Черкаський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів, в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення змін в актовий запис № 16, складений Виконавчим комітетом Хацьківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 09 серпня 2016 року про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши в графі «батько» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, у графі прізвище « ОСОБА_8 » змінити на « ОСОБА_9 », залишено без розгляду.

Витребувано від канцелярії Черкаського районного суду Черкаської області судовий наказ справа № 707/3455/24, провадження № 2-н/707/117/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини.

Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 квітня 2025 року; встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 11 квітня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Представника відповідача Лук`янченко І.П., у судовому засіданні, яке відбулося 11 квітня 2025 року, не погодилася із заявленим позовними вимогами щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на двох дітей вважає їх завищеними і такими, що суперечать ч. 5 ст. 183 СК України.

Також, представник відповідача заявила усне клопотання про неспівмірність та недоведеність витрат на оплату правничої допомоги адвоката та просила суд їх зменшити.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги думки учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 лютого 2025 року ОСОБА_3 до Черкаського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву про визнання батьківства, яка посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Земковою Ю.А. та зареєстрована в реєстрі 26 лютого 2025 року за № 315.

14 березня 2025 року Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), внесено зміни в актовий запис № 16 від 09 серпня 2016 року про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме відповідача ОСОБА_3 , зазначено батьком дитини, змінено прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 14 березня 2025 року.

На підставі судового наказу від 10 грудня 2024 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 05 грудня 2024 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Зокрема, на підтвердження сплати аліментів відповідач ОСОБА_3 надав суду копії платіжних інструкцій.

Відповідно до копій платіжних інструкцій вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 сплачувалися кошти в рахунок аліментів, до звернення позивача до суду із даним позовом.

Дані обставини не спростовано позивачем.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відкликати з Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судовий наказ № 707/3455/23 виданий 10 грудня 2024 року Черкаським районним судом Черкаської області у справі № 707/3455/24, яким стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 05 грудня 2024 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти.

Частинами 2, 3 статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов`язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними. Причому таке правило діє лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частин 2, 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50 % заробітної плати боржника. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи, що малолітні діти сторін проживають разом із позивачем і даний факт відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що діти потребують стабільної, щомісячної матеріальної допомоги з боку батька, який має обов`язок по утриманню своїх малолітніх дітей.

Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Водночас, беручи до уваги положення статей 182, 183, 184 СК України; встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дітей відповідного віку; зважаючи на те, що обов`язок утримувати неповнолітніх дітей є в рівній мірі обов`язком як матері, так і батька; враховуючи той факт, що позивачем не надано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти в запропонованому нею розмірі; а також виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості; суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 11 грудня 2024 року, та до досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття.

З цього часу, в разі не звернення батьків з позовом про визначення розміру аліментів на дітей, аліменти стягувати в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, у повній мірі може забезпечити дітям належний рівень життя та умови для розвитку, які гарантовані державою.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 968 грн 96 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат до суду надано наступні копії документів:

- договір про надання правничої допомоги від 04 грудня 2024 року укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Макєєвим О.В.;

- детальний опис робіт, наданий адвокатом Макєєвим О.В., який викладено у позовній заяві;

- ордер на надання правничої допомоги від 04 грудня 2024 року;

- квитанцію від 04 грудня 2024 року.

За змістом частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правову допомогу.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 5 000 грн 00 коп. розмірі, що є співмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Черкаський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Відкликати з Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судовий наказ № 707/3455/23 виданий 10 грудня 2024 року Черкаським районним судом Черкаської області у справі № 707/3455/24, яким стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 05 грудня 2024 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; на користь позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; аліменти на утримання малолітніх дітей: - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 11 грудня 2024 року, та до досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття.

З цього часу, в разі не звернення батьків з позовом про визначення розміру аліментів на дітей, аліменти стягувати в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

У решті заявлених вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 17 квітня 2025 року.

Суддя: В. В. Морозов