Дата документу 16.04.2025
Справа № 334/2220/25
Провадження № 2/334/1767/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглядаючи матеріали цивільної справи за позовом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам, -

У С Т А Н О В И Л А:

20 березня 2025 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України судом зроблено відповідний запит до Державної міграційної служби як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру, згідно відповіді з якого місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2025 року витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку як внутрішньо переміщена особа.

15.04.2025 року на адресу суду від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь, що відповідно до інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 знятий з обліку як внутрішньо-переміщена особа ще 08.12.2022 року, та з того часу на обліку не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1, 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.27ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ.

Коли відповідачем є громадянин-фізична особа, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання (actor seguitur forum ref). В науці такий принцип організації підсудності отримав назву принципу інтересу: особа, зацікавлена в захисті свого права, звертається до того суду, на території юрисдикції якого знаходиться відповідач. Але відповідає цей принцип не стільки інтересам заявника, скільки інтересам відповідача. Пред`явлення позову не тотожно його правомірності, а отже, невиправдане утруднення прав та свобод відповідача неприпустимо. Пред`явлення позову за місцем проживання відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача.

Згідно з ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо-переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

Згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо-переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 5 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

У постанові від 29.07.2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо-переміщених осіб ОСОБА_1 знятий з обліку як внутрішньо-переміщена особа ще 08.12.2022 року, тобто більш ніж два роки тому, та з того часу на обліку не перебуває.

При цьому, суд враховує доводи позивача про те, що ОСОБА_1 знявся з обліку як внутрішньо-переміщена особа саме за власною заявою, що свідчить про те, що ОСОБА_1 свідомо вжив заходи з метою повідомлення неактуальності місця його проживання, як внутрішньо-переміщеної особи. Тобто, наразі відповідач не зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа, зокрема і в Ленінському районі м. Запоріжжя.

При цьому слід зауважити, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. У разі, якщо судом не буде вжито заходів щодо передачі цивільної справи за підсудністю, як наслідок, справа буде розглядатись неповноважним судом.

Відповідно до ч.9ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді Державної міграційної служби як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

До набрання чинності Постанови ВР України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 року №807, м. Білозерське перебувало у складі Добропільського району Донецької області, проте після набрання зазначеною Постановою законної сили 19.07.2020 року, м. Білозерське належить до Покровського району.

Відповідно до п.3-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року.

Отже, враховуючи вимоги п.3-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» щодо продовження здійснення суддями повноважень у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою ВРУ" від 17.07.2020 року №807-IX та в період дії воєнного стану, та відповідно до вищезазначених нормативних актів, дана справа підсудна Добропільському міськрайонному суду Донецької області.

Враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є місто Білозерське в Донецькій області, та виходячи із правил підсудності, встановлених ст.27 ЦПК України, вказана позовна заява підсудна Добропільському міськрайонному суду Донецької області.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 р. №2797/0/15-24 Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області територіальна підсудність відноситься до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 9ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Ленінському районному суду м. Запоріжжя, в зв`язку з чим її необхідно надіслати за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,31,32,258,260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №334/2220/25 (2/334/1767/25) за позовом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам, направити за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коломаренко К. А.