Справа № 709/970/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кваші І.М.,

секретаря судового засідання Дем`яненко Н.М.,

за участі:

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай подання Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності за боржником на частину майна, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник: ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Начальник Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Чорнобаївський ВДВС) звернувся до суду із поданням про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0192 та на 1/2 частину будинку

АДРЕСА_1 , що належить на праві власності його колишній дружині ОСОБА_1 як на майно, що набуте в шлюбі і є спільною сумісною власністю.

В судове засідання представник Чорнобаївського ВДВС не з`явився, подав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник боржника адвокат Перемот О.Г. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд подання за її відсутності, подання підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 просила подання задовольнити. Зазначила, що вказане подання подане державним виконавцем у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості по сплаті аліментів у великому розмірі.

Згідно ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив проводити розгляд подання за відстуності нез`явившихся осіб.

Суд, заслухавши пояснення стягувача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

В поданні зазначено, що на виконанні у Чорнобаївському ВДВС перебуває виконавчий лист № 709/970/19 від 02.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі частини зі всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Під час здійснення виконавчих дій щодо виконання вказаного виконавчого документу, державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0192 та будинок АДРЕСА_1 . Дата реєстрації майна 01.12.2015. Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7, 17 лютого 1996 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тобто ОСОБА_4 з 17 лютого 1996 року була дружиною ОСОБА_2 і станом на дату реєстрації права власності на будинок та земельну ділянку, перебувала в шлюбі. Шлюб між подружжям ОСОБА_5 розірвано рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22.12.2017 року № 709/2238/17.

11 жовтня 2019 року ОСОБА_4 одружилася та змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Отже, визначення частки боржника в праві власності на майно, що належить спільно з третіми особами підлягає здійсненню в порядку та з правових підстав, що вказані в зазначених нормативних правових актах.

Тобто суд має розглядати подання державного (приватного) виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Натомість суд не розглядає подання про визнання права власності на нерухоме майно за боржником, про що просить державний виконавець в даному поданні, яке розглядається.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Тобто у боржник ОСОБА_2 в силу вказаних норм сімейного законодавства вже є співвласником нерухомого майна, придбаного подружжям в шлюбі. Для цього державному виконавцю вносити до суду подання не має необхідності. Натомість державний виконавець в разі необхідності реалізації майна боржника має подати до суду подання про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з колишньою дружиною ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 статті 18 цього Закону передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, в поданні державним виконавцем не зазначено, з якою метою вказане подання внесено на розгляд до суду, не надано доказів щодо невиконання боржником рішення суду про сплату аліментів та наявності заборгованості, що потребує проведення виконавчих дій, в тому числі і реалізації нерухомого майна боржника.

До подання додано лише інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353, 443 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні подання Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності за боржником на частину майна, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник: ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Кваша