09.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/2872/25
Провадження № 2н/205/238/25
У Х В А Л А

09 квітня 2025 року місто Дніпро

суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Костромітіна О.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду із вищевказаною заявою про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , заборгованість за спожитий природний газ за період жовтень 2022 року - грудень 2024 року в розмірі 5 986,29 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 302,80 гривень.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом ч. 5 ст.19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України).

Заявник ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ за період жовтень 2022 року - грудень 2024 року в розмірі 5 986,29 гривень за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом, на виконання вимог ст. 165 ЦПК України, зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділом формування та ведення реєстру територіальної громади.

Відповідно до довідки наданої вказаною установою, яка надійшла до суду 04.04.2025, встановлено, що згідно з даними реєстру територіальної громади м. Дніпра, ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою АДРЕСА_2 з 01.12.1981 року.

Тобто, боржник ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 по якій наявний борг за надані послуги за спожитий природний газ за період жовтень 2022 року - грудень 2024 року в розмірі 5 986,29 гривень.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що будинок за вказаною адресою належить ОСОБА_1 на праві власності, або ж перебуває у її користуванні.

Зазначаємо, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить визначення терміну «індивідуальний споживач». Отже, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Згідно п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , належних доказів фактичного проживання останньої за вказаною адресою із зазначенням періоду такого проживання до матеріалів заяви долучено не було, а також не надано доказів, що вказана квартира на даний час перебуває у її власності, а отже суду не надано доказів, що вона є споживачем комунальних послуг, наданих по даному житлу.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, всупереч вимогам наведеної статті суду не було надано належних та допустимих доказів по справі на підтвердження права власності на даний час за ОСОБА_1 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказане, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи зазначене, суд не повертає судовий збір стягувачу ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Керуючись ст.ст.164-167,260-261,353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ), про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Костромітіна

.