КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/17545/24

номер провадження: 22-ц/82/5959/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Нечая Руслана Васильовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року у складі судді Сирбул О.Ф., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 19 жовтня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі - ТОВ «Стар Файненс Груп») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08684-10/2023. 26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26022024. Позивач вказував, що відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 26022024 від 26 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 42 750 грн 00 коп., з яких: 10 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32 750 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги за цим договором позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

19 жовтня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26360-10/2023. 21 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21032024. Відповідно до Реєстру боржників від 21 березня 2024 року до договору факторингу №21032024 від 21 березня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 375 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 375 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги за цим договором позивач не здійснював нарахування відповідачці жодних штрафних санкцій.

29 серпня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 37148-08/2023. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024. Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 29 квітня 2024 року до договору факторингу № 29042024 від 29 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 000 грн 00 коп., з яких: 8 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги за цим договором позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

23 серпня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі - ТОВ «Маніфою») та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6040306. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024. Відповідно до Реєстру боржників № 3 від 10 квітня 2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 35 717 грн 00 коп., з яких: 11 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 717 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги за цим договором позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, не сплачувала заборгованість, як первісним кредиторам, так і позивачу, внаслідок чого у неї перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» існує заборгованість в загальному розмірі 149 842 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості: за кредитним договором № 08684-10/23 у розмірі 42 750 грн 00 коп.; за кредитним договором №26360-10/23 у розмірі 24 375 грн 00 коп.; за кредитним договором № 37148-08/23 у розмірі 47 000 грн 00 коп.; за договором позики № 6040306 у розмірі 35 717 грн 00 коп. Всього ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 149 842 грн 00 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №08684-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 42 750 грн 00 коп., за кредитним договором №26360-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 24 375 грн 00 коп., за кредитним договором №37148-08/23 від 29 серпня 2023 року у розмірі 47 000 грн 00 коп., за договором позики №6040306 від 23 серпня 2023 року у розмірі 35 717 грн 00 коп., а всього - 149 842 грн 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами та договором позики належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, а саме, за кредитним договором №08684-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 42 750 грн 00 коп., за кредитним договором №26360-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 24 375 грн 00 коп., за кредитним договором №37148-08/23 від 29 серпня 2023 року у розмірі 47 000 грн 00 коп., за договором позики №6040306 від 23 серпня 2023 року у розмірі 35 717 грн 00 коп., а всього - 149 842 грн 00 коп. Таку заборгованість відповідачка не сплатила, ні первісним кредиторам, ні позивачу, який після укладення відповідних договорів факторингу набув права грошової вимоги до відповідачки за цими правочинами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Нечай Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісними кредиторами за всіма договорами. Вказує, що позивачем до суду не надано розрахунок заборгованості, який був складений первісними кредиторами.

Також матеріали справи не містять виписки про рух коштів по рахунку відповідачки, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин надання відповідачці кредитних коштів на визначених договорами умовах, а також порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора.

Звертає увагу, що надані позивачем до суду першої інстанції документи щодо заборгованості відповідачки не містять відомостей про надання на виконання умов договорів грошових коштів, їх отримання позичальником та неповернення у строки, визначені сторонами у договорах.

Указує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації.

Отже, на думку скаржника, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення його права у вказаних правовідносинах, а саме, не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за вказаними кредитними договорами та утворення заборгованості у нього перед первісними кредиторами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, вказує, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що кредитні кошти нібито перераховувалися на невідому банківську карту, однак позивач жодної інформації про повний номер банківської картки чи власника картки до суду першої інстанції не надав.

Також вказаний позивачем номер телефону не належить відповідачці, як і не належить відповідачці й адреса електронної пошти, яка використовувалася під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісних кредиторів.

Звертає увагу, що матеріалам справи не підтверджено укладення між первісними кредиторами та відповідачкою кредитних договорів, погодження між ними умов кредитування та надання відповідачці кредиту. Позивач не надав суду докази про отримання відповідачкою листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, про здійснення входу останньої на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитних договорів в електронному вигляді. Наданий суду кредитний договір не містить інформації про підписання договору первісним кредитором та відповідачкою з використанням засобу електронного цифрового підпису. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що саме відповідачка пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора при вході в особистий кабінет.

Тому представник відповідачки вважає, що надані позивачем докази не містять жодних відомостей, з якого рахунку були перераховані кошти, а також не містять інформацію про номери карткових рахунків, на які перераховувалися кредитні кошти та відсутні належні докази верифікації даних відповідачки як позичальника.

Наголошує, що відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08684-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с.11-13).

Відповідно до п.п.1.1 п.1 кредитного договору від 19 жовтня 2023 року № 08684-10/2023 клієнт отримала фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - Кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором у строк не пізніше 12 жовтня 2024 року.

Згідно з п.п.3.3 кредитного договору від 19 жовтня 2023 року № 08684-10/2023 нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування.

Відповідно до п. 7.13 кредитного договору від 19 жовтня 2023 року № 08684-10/2023 підписання цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Порядком інформування споживача щодо послуг споживчого кредитування, які надаються ТОВ «Стар Файненс Груп».

26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26022024 (а.с.15-16).

Згідно з п.1.1 договору факторингу від 26 лютого 2024 року № 26022024 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Пунктом 1.2 договору факторингу від 26 лютого 2024 року № 26022024 передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників, самого Реєстру боржників до договору факторингу № 26022024 від 26 лютого 2024 року, а також розрахунку заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2023 року № 08684-10/2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки у сумі 42 750 грн 00 коп., з яких: 10 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32 750 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Установлено, що з моменту отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за цим кредитним договором від 19 жовтня 2023 року № 08684-10/2023 позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

19 жовтня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26360-10/2023, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, зазначений у п. 8 кредитного договору (а.с. 25-27).

Відповідно до п.п.1.6 п.1 кредитного договору від 19 жовтня 2023 року № 26360-10/2023, кошти надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем.

Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі, на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтвердила, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил (п.п.7.6 кредитного договору від 19 жовтня 2023 року № 26360-10/2023).

Додатком №1 до кредитного договору від 19 жовтня 2023 року № 26360-10/2023 ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 узгодили графік платежів по кредиту (а.с.28).

21 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21032024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.31-33).

Згідно з п. 1.1 договору факторингу від 21 березня 2024 року № 21032024 фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу від 21 березня 2024 року № 21032024, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників та самого Реєстру боржників від 21 березня 2024 року до договору факторингу № 21032024 від 21 березня 2024 року, а також розрахунку заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2023 року № 26360-10/2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 24 375 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 375 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.30, 34-35).

Установлено, що з моменту отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за цим кредитним договором від 19 жовтня 2023 року № 26360-10/2023 позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

29 серпня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 37148-08/2023, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який зазначений п.8 кредитного договору (а.с.39-41).

Відповідно до п.п.1.6 п. 1 кредитного договору від 29 серпня 2023 року № 37148-08/2023, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачкою.

Згідно з п.п. 1.6 п.1 кредитного договору від 29 серпня 2023 року № 37148-08/2023 кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредит (загального розміру) за реквізитами.

Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі, на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтвердила, що вона повністю розуміє й погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил (п.п.7.6 кредитного договору від 29 серпня 2023 року № 37148-08/2023).

Додатком №1 до кредитного договору від 29 серпня 2023 року № 37148-08/2023 ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 узгодили графік платежів по кредиту (а.с.42).

29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно з п.1.1 договору факторингу від 29 квітня 2024 року № 29042024, фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому; третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання належить клієнту.

Відповідно до п.1.2 договору факторингу від 29 квітня 2024 року № 29042024, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт приймання-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників та самого Реєстру боржників № 11 від 29 квітня 2024 року до договору факторингу № 29042024 від 29 квітня 2024 року, а також розрахунку заборгованості за кредитним договором від 29 серпня 2023 року № 37148-08/2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 47 000 грн 00 коп., з яких: 8 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.43, 47- 48).

Установлено, що з моменту отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за цим кредитним договором від 29 серпня 2023 року № 37148-08/2023 позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

23 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №6040306, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 9 договору позики (а.с.51-55).

Згідно з п.п.2.1 договору позики від 23 серпня 2023 року № 6040306, за цим договором позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п.п.2.5 договору позики від 23 серпня 2023 року № 6040306, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору.

Згідно з п.п.9.1 договору позики від 23 серпня 2023 року № 6040306, він укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле.

Відповідно до п.п. 10.1.5 та п.п.10.1.6 договору позики, відповідачка підтвердила, що вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору, а також вивчила та повністю погоджується з умовами цього договору позики.

23 серпня 2023 року, 21 жовтня 2023 року та 23 жовтня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди №№1, 2, 3 до договору позики від 23 серпня 2023 року № 6040306, згідно з якими змінювались строки користування такою позикою (а.с.61, 64, 67).

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 70-72).

Згідно з п.1.1 договору факторингу від 11 січня 2024 року № 11-01/2024, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п.1.2 договору факторингу від 11 січня 2024 року № 11-01/2024, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

10 квітня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 1 до договору факторингу від 11 січня 2024 року №11-01/2024, в якій вони узгодили загальну вартість придбаного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» активу (а.с.73).

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників та самого Реєстру боржників № 3 від 10 квітня 2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, а також розрахунку заборгованості за договором позики від 23 серпня 2023 року № 6040306 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 35 717 грн 00 коп., з яких: 11 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 717 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.74-76).

Установлено, що з моменту отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за цим договором позики від 23 серпня 2023 року № 6040306 позивач не здійснював нарахування відповідачці штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується таким.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Системний аналіз указаним норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже положення вказаного законодавства свідчать про те, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справі на підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було надано суду наведені вище копії кредитних договорів, договору позики, договорів факторингу, акти прийому-передачі, витяги з Реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами й договором позики.

Однак вказані документи, ні прямо, ні опосередковано, не підтверджують факт отримання відповідачкою ОСОБА_1 від первісних кредиторів чи позивача коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначено у позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

У той же час, відповідачка ОСОБА_1 категорично стверджує про те, що позивач не підтвердив виконання свого обов`язку щодо доведення факту видачі їй таких коштів. Наголошує, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Однак таких документів позивач суду не надав.

Колегія суддів враховує, що за змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунки заборгованості ОСОБА_1 (за кредитним договором №08684-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 42 750 грн 00 коп., за кредитним договором №26360-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 24 375 грн 00 коп., за кредитним договором №37148-08/23 від 29 серпня 2023 року у розмірі 47 000 грн 00 коп. та за договором позики №6040306 від 23 серпня 2023 року у розмірі 35 717 грн 00 коп.) не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

Ці розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, як новим заінтересованим кредитором, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, а, відтак, інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем у справі.

Відтак жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що заборгованість відповідачки по укладених кредитних договорах складає 149 842 грн 00 коп., з яких заборгованість: за кредитним договором №08684-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 42 750 грн 00 коп., за кредитним договором №26360-10/23 від 19 жовтня 2023 року у розмірі 24 375 грн 00 коп., за кредитним договором №37148-08/23 від 29 серпня 2023 року у розмірі 47 000 грн 00 коп., за договором позики №6040306 від 23 серпня 2023 року у розмірі 35 717 грн 00 коп., матеріали справи не містять, а як зазначалося вище, доказування та, відповідно, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При вирішенні спору, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України, наведених вище вимог закону, правових висновків Верховного Суду та фактичних обставин справи, належним чином не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами та договором позики.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором, з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у загальному розмірі 4 542 грн 00 коп. (а.с.113, 124).

Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову у позові, то сплачений ОСОБА_1 розмір судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню із позивача на її користь у розмірі 4 542 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нечая Руслана Васильовича задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 542 грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді: