Провадження №: 2/336/206/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С.,

при секретарі судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

без участі сторін та їх представників,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь: 1) половину понесених нею додаткових витрат на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані особливими обставинами (необхідністю лікування та оздоровлення дітей, розвитку спортивних та інтелектуальних здібностей сина та доньки за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року), одноразово в сумі 78752 (сімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні) 50 грн.; 2) понесені витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 15.07.2005 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2021 року (№ 336/742320) шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом позивачкою та знаходиться на її утриманні. На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2021 року, з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу відповідач участі ні у вихованні, ні у утриманні дітей, а також у незапланованих додаткових витратах на лікування, оздоровлення та відпочинок дітей, навчання та розвиток здібностей обох дітей, не приймає, вважає, що аліментів в розмірі 2000грн. на кожну дитину вистачить. Через складний фінансовий стан позивачка постійно використовує позики та кредитну лінію банківської картки для забезпечення мінімально необхідних потреб.

Неповнолітній син сторін ОСОБА_5 з 06.11.2011року перебуває на «Д» обліку у КНП «Центр медико-санітарної допомоги № 2» з діагнозом: «атомічний дерматит» та потребує оздоровлення. Донька сторін - ОСОБА_6 протягом 2023 року неодноразово лікувалась амбулаторно з приводу ГРВІ та також потребувала оздоровлення. У зв`язку з хворобами діти потребують додаткових витрат на лікування. Понесені позивачкою додаткові витрати на лікування та оздоровлення дітей складаються:

з оплати аналізів, медичних досліджень та обстежень,

оплати лікування зубів,

придбання ліків,

придбання путівки до санаторію,

оплати проїзду до санаторію та назад, оплати лікування у санаторії.

Загальна сума витрат на лікування та придбання ліків за період з листопада 2021 року по січень 2024 року становить 70 096,19 грн., що підтверджується відповідними фіскальними та товарними чеками (квитанціями, рахунками). Таким чином половина вартості понесених позивачкою витрат на лікування та оздоровлення дітей, яку повинен сплатити відповідач, становить 35 048 грн.

У січні 2024 року, з метою підтримки психологічного стану дітей через російську агресію, позивачка понесла витрати на відпочинок, оздоровлення та лікування дітей, відправила їх до санаторію. Також додаткові витрати складаються з витрат на придбання дітям сезонного одягу, ліків, канцтоварів й підручників для навчання дітей, послуг інтернету, щоб під час воєнного стану діти мали змогу проходити онлайн навчання, виконання дітьми домашніх завдань (уроків, рефератів, відео презентацій тощо), а також гуртків. Відповідач жодного разу не придбав для дітей сезонний одяг, хоча знає, що діти ростуть й кожної весни, літа, осені та зими потребують придбання для них одягу і взуття, вартість якого складає як і на дорослу особу. Відповідач жодного разу не відвідував з дітьми лікаря й не купував для них медикаменти, хоча знає, що діти хворіють майже щомісяця. Крім того, враховуючи, що в зв`язку з війною, діти більшість часу проводять в бомбосховищі. Також, відповідач не надавав фінансової допомоги ні на лікування дітей, ні на придбання підручників, хоча знає, що це необхідно робити протягом усього навчання дітей.

Для розвитку спортивних здібностей сина позивачка витратила 12 386 грн. на придбання кімоно (999 грн.), спортивних костюмів (1 999 грн. + 4 859 грн.), тенісок (129 грн.+ 169 грн.+ 169 грн.), кросівок (2 894 грн.) та кедів (1 168 грн.), що підтверджується відповідним фіскальними чеками. Таким чином половина вартості понесених нею витрат на розвиток спортивних здібностей сина, яку повинен сплатити відповідач, становить - 6 193 грн.

Окрім того, позивачка придбала комп`ютерну техніку та абонентські бездротові термінали мобільного (телефонного) та інтернет зв`язку, що складає 65 023 грн., з них: ноутбук Acer Nitro 5 30 998 грн.; миша бездротова Razer Basilisk X Hyperspeed 2 299 грн.; гарнітура Razer Kraken Multi Platform Green 2 499 грн.; смартфон Xiaomi Redmi Note 12 6 898 грн.; Apple iPhone 11 22 000 грн., зарядний пристрій celebrat C-H12-EU LCD set type-c - 329 гри. що підтверджується відповідним фіскальними чеками та товарними накладними. Отже , на думку позивачки, відповідач повинен сплатити половину суми.

Крім того, у зв`язку з онлайн навчанням дітей, я у період з 2021 по 2024 позивачка оплачувала послуги мобільного та інтернет зв`язку в сумі 9 216 грн. Таким чином половина вартості понесених позивачкою витрат на послуги мобільного та інтернет зв`язку які пов`язані з онлайн навчанням дітей, яку повинен сплатити відповідач, становить 4 608 грн.

Загальна сума фактичних витрат позивачки, що викликані особливими обставинами, а саме необхідністю лікування та оздоровлення дітей, розвитку спортивних та інтелектуальних здібностей сина та доньки за період з листопада 2021 року по лютий 2024 року становить 156 721 грн. (35 048 грн. + 6 193 грн. + 32 511,5 грн. + 4 608 грн.), тому відповідач повинен сплатити половину вартості цих витрат, що становить 78 360,50 грн.

Відповідач є працездатною особою, фізичною особою підприємцем, непрацездатних осіб (батьків, дружини, дітей) на утриманні немає, має додатковий доходів та рухоме та нерухоме майно, а тому, на думку позивачки, відповідач повинен сплатити половину понесених нею фактичних витрат на їх спільних дітей відповідно до законодавства.

Ухвалою суду від 28.05.2024 відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд у спрощеному позовному провадженню з повідомленням сторін.

24.06.2024 від позивача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає частково та просить суд стягнути з нього на користь позивачки половину понесених нею додаткових витрат, одноразово в сумі 499,50 грн., а саме на покупку кімоно сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.90-98)

В судове засідання сторони не з`явилися, подали клопотання про проведення судового розгляду без їх участі.

У судовому засіданні 23.08.2025 позивач та її представник просили суд задовольнити позовну заяву з мотивів, викладених у ній. Позивачка зазначила, що остаточна сума, яку вона просить стягнути становить 78 360,50 грн. У прохальній частині позову помилково зазначена сума 78 752,50 грн. Також додала, що відповідач взагалі не спілкується з дітьми, окрім аліментів, іншої фінансової допомоги не надає.

Відповідач та його представник в судовому засіданні 23.08.2025 просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Представник додав, що позивачкою не доведено наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат на дітей.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані письмові докази, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наявними доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 22.03.2021. (а.с.18)

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 . (а.с.11-12)

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 2 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. (а.с.13-17)

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня. (а.с. 181-182)

Діти проживають з позивачкою, що не заперечувалось відповідачем.

Згідно довідки син сторін - ОСОБА_5 проходить тренування у дитячо-юнацької спортивної школи №11 Запорізької міської ради Запорізької області. (а.с.19)

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17.

Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування та оздоровлення їх спільних дітей, а саме: на оплату аналізів, медичних досліджень та обстежень, на оплату лікування зубів, на придбання квитків та путівки до санаторію «Карпати»; додаткові витрати на розвиток спортивних здібностей спільного сина сторін, а саме: на придбання кімоно (999 грн.), спортивних костюмів (1 999 грн. + 4 859 грн.), тенісок (129 грн.+ 169 грн.+ 169 грн.), кросівок (2 894 грн.) та кедів (1 168 грн.); на придбання канцтоварів та підручників для навчання дітей;за послуги мобільного та інтернет зв`язку у період з 2021 по 2024 рік, пов`язані з онлайн навчанням дітей та витрати на придбання комп`ютерної техніки та абонентських бездротових терміналів мобільного (телефонного) та інтернет зв`язку, то суд визнає вказані позовні вимоги необґрунтованими та не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки витрати позивачки не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами. Такі витрати не викликані особливими потребами, а відносяться до загальних потреб дитини, які покриваються за рахунок аліментів і витрат того з батьків, що мешкає з дитиною, та є складовою аліментів. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01.04.2019 року у справі № 233/3518/17.

Суд наголошує, що позивачкою не доведено наявність у сина певних здібностей, розвиток яких без придбання дитині віком 14 років вартісного ноутбука буде неможливий. Отримання навиків користування таким ноутбуком в 14 років не є тими особливими обставинами із якими законодавець у ст. 185 СК України пов`язує необхідність участі іншого з батьків у витратах з цим пов`язаних.

Окрім того, понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивачки. Позивач не довела наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат. Відсутні у позові ОСОБА_1 й належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачка узгодила виникнення та наявність таких витрат з відповідачем, тому такі витрати, понесені позивачкою на власний розсуд, в силі вимог ст. 185 СК України не можуть вважатися додатковими витратами. (постанова Верховного Суду від 22.04.2022 у справі № 761/27222/20 провадження № 61-8815св21)

Щодо оплати лікування зубів

До позовної заяви ОСОБА_1 додано фіскальні чеки ОСОБА_7 від 30.08.2023 року на суму 350.00 грн. від 18.01.2024 р. на суму 850 грн, та без дати складання (що не надає можливості встановити дату надання стоматологічних послуг) на суму 2150 грн. Вважаю, що ці вищевказані витрати позивачки на лікування зубів на суму 3350, 00 грн., половина вартості яких складає 1675 грн., є недоведеною позивачкою належними та допустимими доказами, оскільки ОСОБА_1 не надано актів виконаних стоматологічних робіт, із зазначенням кому саме були надані певні стоматологічні послуги та відомостей про найменування послуг.

Враховуючи викладене, той факт, що відповідачем визнано позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення додаткових витрат на покупку кімоно сину у сумі 499,50 грн., суд вважає за можливим в цій частині позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти у розмірі 499,50 грн.

За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача за отриману правничу допомогу, яка складається з: 4000 грн. - вивчення, підготовка документів та складання позовної заяви; представництво адвоката у суді 1500 грн. за одне судове засідання. Всього: 5500 грн.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, а в силу ч. 2 ст. 137 ЦПК розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачкою на підтвердження заявлених вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 24.06.2024 (а.с. 144), згідно п. 3.3 цього договору оплата доручення (гонорару) здійснюється у готівковій формі у національній валюті України, з оформленням відповідних розрахункових документів.

За змістом ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В супереч умов договору на наведених норм, ні позивачкою, ні її представником не надано належних та допустимих доказів понесених витрат на правничу допомогу, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

В силу вимог статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення вимог судовий збір стягнуться пропорційно їх задоволенню з учасників справи.

Враховуючи, що позивачка була звільнена від спали судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст.ст. 12, 13, 16, 77, 81, 82, 141, 211, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 8, 16, 141, 150, 155, 157,160-161, ст.ст. 180 - 181 СК України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

В И Р I Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 7 грн. 75 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.С. Звєздова