Справа № 502/2330/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер баба позивача ОСОБА_2 , після смерті якої, залишилося спадкове майно, яке складається з :

- земельної ділянки площею 2,55 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040738, виданий 02.11.2004 року.

За життя, спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт від 07.04.1997 року, посвідчений за реєстровим № 07, відповідно до якого все своє майно, майновий пай та земельну ділянку, заповідав позивачу.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті, що підтверджується відповідною довідкою.

Між тим, при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини, позивачу було відмовлено та пояснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливо та за вирішенням цього питання необхідно звернутись до суду.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,55 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040738, виданий 02.11.2004 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, Кілійської міської ради Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040738, виданого 02.11.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією Раи народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 31.08.2004 року № 490 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,55 гектарів, яка розташована на території Шевченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18, /а. с. 8-9/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.05.2009 року Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 43 від 06.05.2009 року, /а. с. 6/.

Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 24/01-16 від 06.01.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79616572 від 30.12.2024 року, /а.с.18-19/.

Згідно заповіту від 07.04.1997 року, посвідченого Шевченківським сільвиконкомом Кілійського району Одеської області за реєстровим № 07 вбачається, що ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті, зробила таке розпорядження: майновий пай (дивіденти) та земельний наділ, які знаходяться в користуванні колективного сільхозпідприємства «Україна», які належать їй згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ОД №0075823, виданого Кілійською райдержадміністрацією Одеської області 28.01.1997 року, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, що буде їй належати на момент смерті та на що за законом вона матиме право, заповідала у власність онуку ОСОБА_1 , /а. с. 7/.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 04.12.2020 року, адресованої Теплодарській міській державній нотаріальній конторі Одеської області, посвідченої старостою Шевченківського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кілійської міської ради та зареєстрованої в реєстрі за №1-97 вбачається, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишила на його ім`я заповіт, посвідчений Шевченківською сільською радою 07.04.1997 року і зареєстрований в реєстрі за №07.

Згідно Виписки з по господарської книги №1698 від 23.09.2024 року наданої старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , 1929 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 із 2000 року до дня смерті. На день її смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована одна спадкодавець ОСОБА_2 , 1929 року народження.

Згідно акту про встановлення фактів від 16.10.2024 року, складеного депутатом Кілійської міської ради вбачається. що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство, після смерті здійснював її поховання, про що додатково засвідчують сусіди.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 №5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про належність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 земельної ділянки площею 2,55 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040738, виданий 02.11.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією Ради народних депутатів.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 263, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1233, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,55 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040738, виданий 02.11.2004 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан