Справа № 727/4066/25
Провадження № 2-з/727/19/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикова Ю. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИЛА:

02.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому він просить суд:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 174 286,16 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Калмикову Ю. О. Справу фактично передано судді по реєстру 02.04.2025.

02 квітня 2025 року відповідно до п. 6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2025 для розгляду заяви про забезпечення позову визначено суддю Калмикову Ю. О., в провадженні якої перебуває раніше подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування 194 286,16 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Негативним наслідком неналежного забезпечення позову про стягнення грошових коштів є можливість реалізації власного майна, що призведе до утруднення, а то й неможливості виконання позитивного для позивачки судового рішення.

При цьому, в Єдиному реєстрі транспортних засобів містяться відомості про те, що ОСОБА_2 належать 3 транспортні засоби, що підтверджується відповідними витягами з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Крім того, відповідач у декларації за 2024 рік (опублікована на сайті НАЗК) стверджує, що йому та членам його сім`ї належать 27 об`єктів нерухомого майна.

На підставі викладеного вважаємо, що у ході розгляду цієї справи відповідач може самостійно розпорядитись спірними транспортними засобами до ухвалення рішення у справі, що, своєю чергою, може утруднити в майбутньому виконання рішення про стягнення з нього грошових коштів.

Відтак вважаємо, що наявні підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження належного відповідачу транспортного засобу, за участі якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

Таке вжиття заходів забезпечення позову є достатнім, розумним, співмірним та адекватним заходом і не порушує збалансованості інтересів сторін, створить належні умови для виконання в подальшому можливого рішення суду у справі, а також ефективного захисту і поновлення порушених прав заявника.

На підставі викладеного просив суд: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати належний йому транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

Розглянувши клопотання про забезпеч ення позову, суд доходить наступного висновку.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31.03.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2014 року випуску, дата останньої реєстрації 26.05.2022.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31.03.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник транспортного засобу марки «Mercedes-Benz S600», 2001 року випуску, дата останньої реєстрації 03.04.2019.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31.03.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник транспортного засобу марки «Jeep Renegade», 2017 року випуску, дата останньої реєстрації 24.11.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом заборонити ОСОБА_2 , відчужувати належний йому транспортний засіб, у зв`язку з тим, що відповідач може самостійно розпорядитись спірним транспортним засобом до ухвалення рішення у справі, що в свою чергу, може утруднити в майбутньому виконання рішення про стягнення з відповідача грошових коштів.

Виходячи зі змісту ст. 149-150 ЦПК України, передбачений спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на конкретно визначене майно є співмірним із заявленими вимогами, у разі, якщо предметом спору є це майно і є підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, доказів відчуження майна та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду позивачем ОСОБА_1 не надано.

Суд вважає, що у даному випадку способом забезпечення позову могло бути у межах ціни позову.

За таких обставин, суд уважає, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ю. О. Калмикова