Номер провадження: 22-ц/813/4463/25
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Назарової М.В., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Одеської національної музичної академії імені А.В. Нежданової

на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2025 року

у цивільній справі за позовом Одеської національної музичної академії імені А.В. Нежданової до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на навчання

встановив:

У листопаді 2024 року Одеська національна музична академія імені А.В. Нежданової звернулася до суду з вказаним вище позовом у якому просила стягнути з

ОСОБА_1 кошти, які підлягають відшкодуванню до державного бюджету у розмірі 77296 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2025 року справу за вказаним вище позовом передано на розгляд до Овідіопольського районного суду Одеської області.

В апеляційній скарзі Одеська національна музична академія імені А.В. Неждановоїпросить скасувати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2025 року, справу направити до Приморського районного суду м.Одесидля продовження розгляду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позовна заява подана за правилами альтернативної підсудності, з урахуванням вимог ч.8 ст. 28 ЦПК України, зважаючи на те, що договори, на підставі яких позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, виконувалися виключно за місцем розташування закладу вищої освіти, а саме, за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 63, на яку поширюється територіальна юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи (п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України).

Поштова кореспонденція, надіслана апеляційним судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача була повернута на адресу апеляційного суду з відміткою «за відсутності адресата». Відтак, у силу вимог закону, ОСОБА_1 вважається таким, що отримав поштову кореспонденцію, надіслану судом.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року, з огляду на положення ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження за матеріалами, що містяться у справі, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про передачу справи на розгляд до іншого суду, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу цієї справи на розгляд до Овідіопольського районного суду Одеської області, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у позовній заяві не обґрунтовує територіальну підсудність справи, не робить посилання на нормативно-правове обґрунтування подання позову саме до Приморського районного суду м. Одеси, у той час як у договорах про навчання місце виконання договору не зазначено, при цьому, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд дійшов висновку, що з огляду на ч.1 ст. 27 ЦПК України, справа підлягає розгляду Овідіопольським районним судом Одеської області, тобто за місцем проживання відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. ЄСПЛ у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має дослідити питання належності спору до юрисдикції суду, в тому числі й щодо територіальної юрисдикції (підсудності).

Подібні висновки викладені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі N 127/30671/18 (провадження N 61-19925св19).

За загальним правилом, визначеним статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною восьмою статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (альтернативна підсудність).

Відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача коштів, які підлягають відшкодуванню до державного бюджету у розмірі 77296 грн, підставами позову, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу є те, що відповідач ОСОБА_1 не написав заяву про відрахування до початку 2024 навчального року та приступив до начальних занять у 2024 році, як такий, що здобуває вищу освіту повторно, не сплативши при цьому відшкодування за навчання за кошти державного бюджету у 2019 році, як то передбачено Порядком відшкодування коштів державного та місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №658 від 26 серпня 2015 року (далі Порядок).

Ураховуючи, що у цій справі, вимоги заявлені позивачем не на підставі договорів, укладених між навчальним закладом та ОСОБА_1 , а на підставі нормативно-правового акта (Порядку), тому слід дійти висновку, що у даному конкретному випадку правила альтернативної підсудності не застосовуються, тому потрібно керуватися правилами загальної підсудності, визначених ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою:

АДРЕСА_1 (а.с.37), тому з огляду на вимоги ч.1 ст. 27 ЦПК України, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що ця справа підсудна саме Овідіопольському районному суду Одеської області.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими вказані вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення вказаного питання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської національної музичної академії імені А.В. Нежданової залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Є.С. Сєвєрова