БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2710/24
провадження № 2/361/3247/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Іванової К.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У березні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 лютого 2020 року близько 16 год. 30 хв. в м. Києві по просп. Перемоги, ст.м. Берестейська, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Транспортний засіб «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2022 у справі № 761/6607/21, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2023, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної вище події автомобіль позивача став повністю непридатним до користування. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai» була застрахована у НАСК «Оранта». За результатами автотоварознавчого дослідження, проведеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 253 794,06 грн. У зв`язку з відмовою відповідача ОСОБА_2 та НАСК «Оранта» відшкодувати завдану шкоду, ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з останніх майнової шкоди та страхового відшкодування. Після відкриття провадження у справі № 753/12366/23 НАСК «Оранта» відшкодувало ОСОБА_1 частину коштів у позасудовому порядку, тому ОСОБА_3 подав заяву про відмову від позову до страховика, позовні вимоги до ОСОБА_2 просив залишити без розгляду.

Внаслідок скоєння ДТП та категоричної відмови відповідача відшкодувати завдану ним шкоду в добровільному порядку, ОСОБА_1 поніс матеріальну шкоду, яка виявилася ще й в несенні суттєвих витрат, пов`язаних із зберіганням авто. Так, після ДТП, ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Віді кузовний сервіс» з проханням надати йому послуги з дефектування (огляду на предмет ушкоджень) та зберігання транспортного засобу у паркувальній зоні, з обслуговуванням та підтримкою акумуляторної батареї. Вказані послуги надавалися позивачу у період з 11.02.2020 по 27.09.2022, їх вартість склала 96 135 грн. У подальшому, позивач обрав більш бюджетне місце зберігання автомобіля, а тому з вересня 2022 року транспортний засіб позивача перебував на майданчику зберігання транспортних засобів, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 15. За період з вересня 2022 року по жовтень 2023 року ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 11 300 грн.

Так, спостерігаючи за неналежною поведінкою ОСОБА_2 , котрий не визнавав вини та жодного разу не вибачився, позивач був змушений звертатися до відповідних установ та осіб для отримання послуг зі зберігання належного йому транспортного засобу. Оскільки із зайнятої відповідачем позиції вбачалося, що останній не згоден з відшкодуванням завданої ним шкоди, а тому в межах цивільної справи про відшкодування збитків будуть проводитися численні судові експертизи, в ході яких пошкоджений транспортний засіб буде оглядатися, авто позивача мало зберігатися в належних умовах, без отримання подальших пошкоджень та погіршення зовнішнього вигляду, що й зумовило необхідність отримання відповідних послуг із зберігання.

У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 збитки, понесені на оплату послуг зі зберігання авто за період з 11.02.2020 по 27.09.2022 у розмірі 96 135 грн., та за період з вересня 2022 року по жовтень 2023 року - у розмірі 11 300 грн.

Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, що полягала у нервовому стресі та стражданнях, отриманих через пошкодження авто, порушенні встановленого ритму його життя та спричинило ряд побутових незручностей як позивачу, так і членам його сім`ї, пов`язаних із пересуванням, особливо у зв`язку із проходженням позивачем лікування, останній просив стягнути із ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., вирішити питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 399,09 грн. та витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення відповідача

25 червня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ліщук О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що за змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу та з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У ст. 29 вищезазначеного Закону визначено, що у випадку, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, у чинному законодавстві визначено декілька обов`язкових умов для визначення розміру шкоди: поміщення транспортного засобу на стоянку; наявність поважної причини для такого поміщення; евакуація транспортного засобу на стоянку з місця ДТП. Натомість, транспортний засіб позивача поміщено у паркувальній зоні ТОВ «Віді кузовний сервіс» лише 11.02.2020, хоча ДТП сталася 03.02.2020 й жодних доказів евакуації транспортного засобу до місця поміщення суду позивачем не надано, отже автомобіль самостійно лише через 9 днів після ДТП залишив місце ДТП та за його кермом був водій, який доставив транспорт.

Відповідач вважає, що твердження позивача щодо потреби в зберіганні авто для подальшого проведення численних експертиз в межах розгляду цивільної справи, не є поважною причиною зберігання автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 протягом заявленого терміну. Крім того, звертав увагу суду на те, що пошкоджений автомобіль переміщувався з одного місця в інше у вересні 2022 року: з паркувальної зони ТОВ «Віді кузовний сервіс» до ФОП ОСОБА_4 , тобто на той час автомобіль Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , вже не був у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, що взагалі унеможливлювало проведення автотоварознавчих експертиз.

Також, відповідач вказує на те, що додані до позову докази на підтвердження розміру заявлених вимог щодо стягнення оплати за зберігання пошкодженого авто позивача не є належними та допустимими. Так, відповідь ТОВ «Віді кузовний сервіс» на адвокатський запит адвоката Льовочкіної В.М. не містить інформації щодо евакуації автомобіля з місця ДТП, не містить інформації стосовно поважності причин зберігання авто, а також свідчить про зберігання автомобіля не на спеціалізованій стоянці, а в паркувальній зоні, що не відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Призначення платежу у рахунку № ІМиС-0001869 від 22.09.2022 зазначено «оплата за товари», що не підтверджує здійснення позивачем оплати за послуги стоянки. Акт передання-приймання ДТЗ (його складових) містить інформацію про «передавання-приймання автомобіля на обслуговування», однак ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає відшкодування витрат на обслуговування автомобіля. Крім того, доданий до позову Акт виконаних робіт № ІМиСА-000717 від 01.01.0001 містить інформацію про виконання робіт, а не послуги стоянки, тобто, ТОВ «Віді кузовний сервіс» на замовлення Позивача виконувало певні роботи, які, згідно із законодавством України, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Також даний акт не містить підпису позивача ОСОБА_1 , що свідчить про неприйняття останнім виконаних робіт. Згідно платіжних інструкцій (в розділі «призначення платежу») про оплату послуг, наданих ФОП ОСОБА_4 , позивачем здійснювалася оплата за інші індивідуальні послуги, проте, які саме послуги надавалися ОСОБА_1 не вказано.

Відповідач звертав увагу суду на те, що позивач, визначаючи свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 107 435 грн. посилається на ч.1 ст.1166 ЦК України, однак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, відповідач також не визнає та вважає безпідставними, оскільки позивачем не доведено, що в результаті ДТП встановлений ритм його життя було порушено та спричинено ряд побутових незручностей позивачу та членам його сім`ї, пов`язаних з пересуванням, особливо у зв`язку з проходженням лікування.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Льовочкіна В.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ліщук О.В. заперечувала проти позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Обставини справи, що встановлені судом

З постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року у справі № 761/6607/21 видно, що 03.02.2020 о 16:30 год. в м. Києві по просп. Перемоги, ст.м. Берестейська, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , якого в подальшому відкинуло на автобус «I-Van», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі в зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року залишено без змін.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб Nissan Qahqai, д.н.з. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до Дослідження № АС 9728 ВТ, складеного 28.02.2020 фахівцем Екпертно-розрахункового управління Лисим А.М., матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача, в результаті ДТП, складає 253 794,06; вартість автомобіля у пошкодженому стані становить 114 729,87 грн.

25 вересня 2020 року експертом-автотоварознавцем Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Волошиним А.А. проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Nissan Qahqai, д.н.з. НОМЕР_2 , та складено відповідний Акт огляду колісного транспортного засобу.

З Акта передання-прийняття ДТЗ (його складових) № ІСзСА-002330 від 11.02.2020 видно, що 11 лютого 2020 року належний позивачу транспортний засіб прийнято ТОВ «Віді кузовний сервіс» від ОСОБА_1 на відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа ТОВ «Віді кузовний сервіс» від 12.12.2023 № 12/43/8.01/026-23, товариство підтверджує надання послуг ОСОБА_1 з дефектування та зберігання протягом 950 діб, у період з 11.02.2020 по 27.09.2022, автомобіля Nissan Qahqai, д.н.з. НОМЕР_2 , на суму 96 135 грн., які оплачені у повному обсязі 26.09.2022. Автомобіль оглянуто на предмет наявності ушкоджень (дефектування) і переміщено на зберігання у паркувальну зону, з обслуговуванням і підтримкою акумуляторної батареї.

З Рахунку № ІМиС-0001869 від 22.09.2022 видно, що позивач ОСОБА_1 здійснив оплату за товари дефектовка авто та послуги зберігання (950 днів) на загальну суму 96 135 грн.

Згідно Акту виконаних робіт № ІМиСА-000717, який містить позначку «поточний ремонт», ТОВ «Віді кузовний сервіс» позивачу надано наступні послуги: найменування роботи дефектовка авто та послуги зберігання (950 днів), фактична трудомісткістьо -130 н/г, ціна за одиницю 870 грн., вартість без знижки 113 100 грн., знижка 15 %, що становить 16 965 грн., вартість з врахуванням знижки 96 135 грн.

У вищевказаному акті вказано, що даний акт є підставою для оплати, підприємство гарантує відповідність відремонтованих автомобілів вимогам ДСТУ. Запчастини (та матеріали), які було замінено, замовнику видані.

На підтвердження сплати за надані послуги, ОСОБА_1 додав до позову платіжну інструкцію № 0..1 від 26.09.2022 на суму 96 135 грн.

Крім того, згідно платіжних інструкції від 20.09.2022, 20.10.2022, 24.11.2022, 20.12.2022, 21.01.2023, 21.02.2023,19.03.2023, 21.04.2023, 22.05.2023, 22.06.2023, 17.07.2023, 07.08.2023, 06.09.2023, 09.10.2023 ОСОБА_1 здійснював оплату на рахунок ФОП ОСОБА_6 за інші індивідуальні послуги на загальну суму 11 300 грн.

Установлено, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справи № 753/12366/23 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 199 000 грн. закрито; позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 54 794,06 грн., моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., завданої внаслідок ДТП, за заявою позивача, залишено без розгляду.

З листа ПАТ «НАСК «Оранта» № 09-02-17 від 25.09.2024 вбачається, що внаслідок ДТП 03.02.2020 за участю забезпеченого транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 6280238 від 16.07.2019 та Договором комплексного страхування «Автопарасолька» АП № 0021339 від 16.09.2019, потерпілій особі здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 138 064,19 грн. відповідно до Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 11.10.2023.

Зі змісту Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 11.10.2023 видно, що сторони угоди ПАТ «НАСК «Оранта» та потерпіла особа, встановили, що загальна сума зобов`язання за полісом ОСЦПВВНТЗ АО 6280238 від 16.07.2019 за страховою подією, що мала місце 03.02.2020, внаслідок якої пошкодженого транспортний засіб Nissan Qahqai, д.н.з. НОМЕР_2 складає 99 000 грн. Також сторони угоди встановили, що загальна сума зобов`язання за договором комплексного страхування «Автопарасолька» № 0021339 за вищезазначеною страховою подією складає 39 064, 19 грн. Страхове відшкодування в розмірі 138 064, 19 грн. страховик зобов`язується сплатити потерпілій особі на відповідний рахунок в строк до 24.10.2023. Після сплати страховиком потерпілій стороні вказаної вище суми, сторони вважають припиненими зобов`язання страховика за полісом АО 6280238 від 16.07.2019 та договором комплексного страхування «Автопарасолька» № 0021339.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, у вищевказаній статті законодавець визначив обов`язкові умови для врахування до розміру матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, збитків на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плати за послуги стоянки, зокрема, такими є: поміщення транспортного засобу на стоянку; наявність поважної причини для такого поміщення; евакуація транспортного засобу на стоянку з місця ДТП.

Так, з матеріалів справи видно, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

Згідно Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 11.10.2023, ПАТ «НАСК «Оранта» зобов`язалася сплатити у строк до 24.10.2023 потерпілій особі суму страхового відшкодування за шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 03 лютого 2020 року, у загальному розмірі 138 064 грн. 19 коп.

Таким чином, страхувальник та потерпіла особа (позивач) досягли згоди щодо суми страхового відшкодування внаслідок ДТП 03.02.2020.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача шкоди, пов`язаної зі зберіганням пошкодженого внаслідок ДТП авто, позивач обґрунтовує тим, що необхідність зберігання транспортного засобу Nissan Qahqai, д.н.з. НОМЕР_2 пов`язана з неналежною поведінкою відповідача, а саме категоричною незгодою ОСОБА_2 з відшкодуванням завданої шкоди, а також необхідністю проведення в процесі розгляду цивільної справи про відшкодування збитків численних судових експертиз.

Так, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП (№ 761/6607/21) призначалася судова авто-технічна експертиза.

Однак, за змістом вказаної вище постанови суду від 19 листопада 2021 року, судова експертиза проводилася виключно на підставі кольорових фотокарток автомобілів та місця ДТП, оскільки станом на час проведення експертизи експерту не могли бути надані автомобілі для огляду.

Отже, доводи позивача про необхідність зберігання авто до проведення експертизи спростовується змістом вищевказаної постанови, з якої видно, що судова експертиза проводилась за матеріалами справи (висновок від 14.11.2022).

Аргументи позивача про необхідність стягнення шкоди у зв`язку з тим, що відповідач не визнавав вину, взагалі є безпідставними, оскільки заперечувати свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та користуватися процесуальними засобами для доведення своєї позиції не може підтверджувати завдання шкоди позивачу, тим більше що такі обставини не пов`язані із необхідністю зберігання автомобіля, про що уже зазначено вище.

На підтвердження позовних вимог позивач надав копію «повідомлення телеграфом» про виклик ОСОБА_2 для огляду автомобіля на 25.09.2020, проте такий виклик не пов`язаний із призначенням експертизи постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року .

З аналізу матеріалів справи, зокрема, листа НАСК «Оранта» від 25.09.2024, можна зробити висновок, що огляд автомобіля 25.09.2020 здійснювався представником НАСК «Оранта», для визначення матеріального збитку завданого власнику пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу.

Проте належних доказів того, що позивач звертався до страховика ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення заявлених сум, пов`язаних зі зберіганням пошкодженого авто, чи того, що останні перевищували страховий ліміт, визначений полісом АО 6280238 від 16.07.2019 та договором комплексного страхування «Автопарасолька» № 0021339, а відтак дані збитки могли стягуватися із винної в ДТП особи в порядку ст. 1194 ЦК України, суду не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач узгодив суму страхового відшкодування за шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, із страховиком, що свідчить про відсутність неврегульованих питань щодо відшкодування шкоди, в тому числі й за зберігання транспортного засобу (зокрема з 03.02.2020 по 25.09.2020)

Отже, позивачем на надано належних доказів на підтвердження необхідності платного зберігання пошкодженого автомобіля у період з 11.02.2020 до жовтня 2023 року.

Оцінюючи надані на підтвердження позовних вимог докази: копії Акту передання-прийняття ДТЗ (його складових) № ІСзСА-002330 від 11.02.2020, Акту виконаних робіт № ІМиСА-000717, Рахунку № ІМиС-0001869 від 22.09.2022, на підтвердження надання ТОВ «Віді кузовний сервіс» послуг зберігання транспортного засобу протягом 950 днів, тобто в період з 11.02.2020 по 22.09.2022, вартістю 96 135 грн, суд зазначає, що ці докази містять відомості не тільки щодо надання послуг зі зберігання, а й послуги з дефектовки авто, його поточного ремонту, зокрема, заміни запчастин та повернення замінених запчастин, та гарантій відповідності відремонтованого авто вимогам ДСТУ.

Так, згідно Акту виконаних робіт № ІМиСА-000717 (а.с. 79), який містить позначку «поточний ремонт», ТОВ «Віді кузовний сервіс» позивачу надано наступні послуги: найменування роботи дефектовка авто та послуги зберігання (950 днів), фактична трудомісткістьо -130 н/г, ціна за одиницю 870 грн., вартість без знижки 113 100 грн., знижка 15 %, що становить 16 965 грн., вартість з врахуванням знижки 96 135 грн.

У судовому засіданні представник позивача не змогла пояснити, яка вартість зберігання транспортного засобу за 1 день, в акті також цього не зазначено, проте якщо помножити нормогодини 130 на ціну за одиницю 870 гривень то вийде вартість без знижки 113 100 гривень, що свідчить про проведення ремонтних робіт в ТОВ «Віді кузовний сервіс», а встановити вартість зберігання з наданих документів неможливо.

Крім того, позивач просив стягнути із відповідача сплачені кошти за надання послуг зі зберігання його авто в ФОП ОСОБА_6 , у період з вересня 2022 року по жовтень 2023 року, у розмірі 11 300 грн., на підтвердження надання яких долучив відповідні квитанції про оплату, які суд також оцінює критично.

Так, у призначенні платежу даних платіжних інструкцій вказано, що оплата здійснювалася за «інші індивідуальні послуги». Однак суду не надано доказів, які саме послуги надавалися позивачу ФОП Вжешневським та взагалі, які види послуг, зокрема визначених як «Інші індивідуальні», надає дана фізична особа-підприємець.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення із відповідача матеріальних збитків у розмірі 107 435 гривень необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно приписів п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що в результаті ДТП, що сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 зазнав негативних емоцій, переживань, порушено його звичний спосіб життя та виникла необхідність докладання додаткових зусиль й витрачання часу для його налагодження, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає характеру та обсягу завданої позивачу шкоди.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Щодо судових витрат

З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 374, 35 грн., що підтверджується квитанцією № 2602-0565-2241-8455 від 08 березня 2024 року.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 100, 32 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 79, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 100 (сто) гривень 32 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН