П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа №484/5574/24

провадження №22-ц/812/533/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю. В.,

за участі:

представника позивача Дьоміної К. Ю.,

представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Бенедичука О. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-АГРО» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Максютенко О. А. у приміщенні суду у м. Первомайську Миколаївської області, повне судове рішення складено цього ж дня, за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-АГРО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держпраці у Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, про встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 подала до суду вказаний вище позов, який обґрунтовувала наступним.

Позивач вказувала, що 11 березня 2020 року її син ОСОБА_4 згідно з наказом №1 від 10 березня 2020 року був прийнятий на роботу до TOB «АС-АГРО» на посаду машиніста екскаватора.

30 липня 2020 року водій вантажного автомобіля «DAF» ОСОБА_5 здійснив наїзд на двох працівників TOB «АС-АГРО» ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час виконання ними трудових обов`язків проведення робіт з ремонту дорожнього покриття, а саме укладання тротуарної плитки біля АЗС на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області, які внаслідок цього отримали тілесні ушкодження та загинули на місці події.

За вказаним фактом роботодавцем акту про нещасний випадок на виробництві складено не було.

10 серпня 2020 року директором вказаного підприємства Фільварковою Ю. О. працівника TOB «АС-АГРО» ОСОБА_4 було звільнено у зв`язку зі смертю.

СУ ГУ НП в Миколаївській області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000213 від 30 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 потерпілою у вказаному проваджені визнано його мати ОСОБА_3 10 червня 2022 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області ухвалено вирок, згідно з яким водія транспортного засобу ОСОБА_7 , який здійснив наїзд на потерпілих, визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України та призначене покарання.

Посилаючись на викладене, а також на те, що розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався із ОСОБА_4 та призвів до його смерті, відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, не проводилося, а також, що через сплив трьох років після нещасного випадку із ОСОБА_4 вона позбавлена можливості встановити такий факт у позасудовому порядку, заявниця просила суд встановити факт настання нещасного випадку на виробництві, який стався 30 липня 2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов`язків, а саме робіт з ремонту дорожнього покриття укладення тротуарної плитки біля АЗС на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що положення трудового законодавства вимагаються від роботодавця провести службове розслідування нещасного випадку у разі його настання під час виконання працівником трудових обов`язків. Однак, під час дорожньо-транспортної пригоди про, яку зазначено у позові, ОСОБА_4 не виконував трудових обов`язків працівника ТОВ «АС-АГРО», яке у свою чергу не виконувало господарської діяльності за місцем ДТП.

Також ТОВ «АС-АГРО» зазначало, що позивач не зверталася до нього та Управління Держпраці у Миколаївській області із заявою про встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві з її сином, а тому подання зазначеного позову є передчасним.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт нещасного випадку на виробництві, що стався 30 липня 2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_4 , 1990 року народження під час виконання ним трудових обов`язків роботи з ремонту дорожнього покриття на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області.

З ТОВ «АС-АГРО» на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що факт нещасного випадку, що трапився 30 липня 2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_4 під час виконання його трудових обов`язків, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

Суд вказав, що права позивача підлягають задоволенню у судовому порядку у вказаний нею спосіб, оскільки у позасудовому порядку її права не були дотримані відповідачем, оскільки він не проводив розслідування нещасного випадку більш ніж три роки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «АС-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач наполягав на тому, що факт смерті ОСОБА_4 не пов`язаний з виконанням ним трудових обов`язків працівника ТОВ «АС-АГРО», а Товариство не здійснювало господарської діяльності за місцем ДТП. 30 липня 2020 року ОСОБА_4 був відсутній на робочому місці. Товариство жодних наказів про відрядження не видавало. Надані позивачем розпорядження про відрядження працівників та узгоджений список працівників не могли бути підписані директором Товариства Фільварковою Ю. О., бо вона перебувала у відпустці з 17 до 31 липня 2020 року.

Також відповідач вказував, що позивач ні до нього, ні до Управління Держпраці у Миколаївській області із повідомленням про настання нещасного випадку з її сином не зверталася, розслідування нещасного випадку не проводилося, рішення з цього приводу не приймалося, а тому спір щодо порушення її прав відсутній.

Крім того відповідач зазначав, що судом першої інстанції помилково розглянуто справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, наголошуючи, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Фактичні обставини справи

11 березня 2020 року ОСОБА_4 на підставі наказу TOB «АС-АГРО» №1 від 10 березня 2020 року прийнято на роботу на посаду машиніста екскаватора.

20 липня 2020 року директор TOB «АС-АГРО» Фільваркова Ю. О. видала розпорядження №42 про направлення працівників у відрядження до смт Криве Озеро Миколаївської області для виконання будівельних робіт з реконструкції дорожнього покриття.

22 липня 2020 року був узгоджений список працівників для виконання вказаних робіт, серед яких були ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

30 липня 2020 року водій вантажного автомобіля «DAF» ОСОБА_11 здійснив наїзд на двох працівників TOB «АС-АГРО» - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області, які в внаслідок цього отримали тілесні ушкодження та загинули на місці події.

За фактом зазначеної події було розпочато кримінальне провадження №0000213 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України, у якому мати ОСОБА_4 ОСОБА_3 було визнано потерпілою.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2020 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області здійснювали роботи з укладення плитки.

10 серпня 2020 року на підставі наказу TOB «АС-АГРО» до трудової книжки ОСОБА_4 внесено запис про припинення роботи у зв`язку із смертю.

Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2022 року (справа №479/829/20), який набрав законної сили 01 березня 2023 року, ОСОБА_11 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання.

Зазначеним вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 на момент ДТП перебував біля правого краю проїжджої частини автодороги М-05 «Київ-Одеса» на 298 км + 200 м. Причиною смерті ОСОБА_4 стала дорожньо-транспортна пригода. Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 30 липня 2020 року працював разом з ОСОБА_4 на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» в напрямку від м.Одеси до с.Криве Озеро. Свідок ОСОБА_12 , який працював на АЗС в районі якої сталася ДТП, пояснював, що біля правого краю проїжджої частини автодороги М-05 «Київ-Одеса» працювала бригада, яка укладала тротуарну плитку. Вантажівка збила двох хлопців, які здійснювали ці роботи, внаслідок чого вони загинули.

З пояснень свідка ОСОБА_9 під час досудового слідства, який є працівником ТОВ «АС-АГРО», випливає, що він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 30 липня 2020 року укладали тротуарну плитку на автодорозі «Київ-Одеса» в районі с.Криве Озеро. Під час ДТП у цей день вказані ним колеги загинули.

По факту цієї події роботодавцем акту про нещасний випадок на виробництві не було складено.

У листі Управління Держпраці у Миколаївській області від 02 липня 2024 року зазначено, що у період з 2020 до 2022 років Управління не здійснювало планові або позапланові заходи державного нагляду (контролю) у діяльності ТОВ «АС-АГРО». Інформація щодо виникнення аварій або нещасних випадків від ТОВ «АС-АГРО» у вказаний період до Управління не надходила. Нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом у період з 2020 до 2022 років на ТОВ «АС-АГРО» Управлінням не зареєстровано.

Згідно з наказом №11 від 16.07.2020 директору ТОВ «АС-АГРО» Фільварковій Ю. О. надавалася відпустка без збереження заробітної плати з 17 по 31 липня 2020 року.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

У частині першій статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» також установлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку.

Отже, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а в разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337 (далі Порядок № 337).

Пунктами 12, 14 Порядку №337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи. Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі спеціальна комісія). Спеціальна комісія утворюється протягом одного робочого дня після отримання від роботодавця письмового повідомлення про нещасний випадок або за інформацією, отриманою з інших джерел (органу досудового розслідування, звернень потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, первинних організацій і територіальних об`єднань профспілок).

Пунктом 29 указаного Порядку визначено, що факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно з пунктом 34 Порядку №337 рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.

Відповідно до пункту 52 Порядку №337 обставинами, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, серед інших, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений); перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час; заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою або його вбивство під час виконання чи у зв`язку з виконанням трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства (установи, організації) незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування з іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що встановлено комісією з розслідування та/або підтверджено висновком компетентних органів.

Пунктом 53 Порядку №337 визначено, що нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 58 Порядку №337 протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1. За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння). Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку. Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії). Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

Зазначені положення Порядку дають підстави дійти висновку, що до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) по розслідуванню нещасного випадку належать повноваження з визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і такий факт не може бути визнаний таким у судовому порядку. Саме комісія (спеціальна комісія) встановлює факт пов`язаності чи непов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду. У цьому випадку суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, у тому числі й перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний / не пов`язаний з виробництвом, і відповідно до цього ухвалити рішення.

Суд не уповноважений встановлювати або вважати доведеним факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Проте, відповідно до пункту 29 указаного Порядку в судовому порядку може бути встановлено факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що факт нещасного випадку, що трапився 30 липня 2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_4 під час виконання його трудових обов`язків, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

Суд вказав, що права позивача підлягають задоволенню у судовому порядку у вказаний нею спосіб, оскільки у позасудовому порядку її права не були дотримані відповідачем, оскільки він не здійснив дій, спрямованих на організацію розслідування нещасного випадку, більш ніж три роки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин, у мотивувальній частині рішення зазначив відповідні норми трудового законодавства, правові позиції Верховного Суду, навів їх зміст, дав оцінку наданим сторонами доказам.

Апеляційний суд, погоджуючись з цими висновками суду першої інстанції, вважає недоцільним повторне наведення обґрунтувань на спростування доводів апеляційної скарги, які вже були оцінені судом. Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що хоча пункт перший статті 6 Конвенції і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення ЄСПЛ від 21 січня 1999 року у справі «Гарсіа Руїз проти Іспанії»).

Посилання відповідача на те, що суд не мав права розглядати справу у спрощеному позовному провадженні, колегія суддів відхиляє, бо таке право прямо передбачено цивільним процесуальним законодавством щодо справ, що виникають з трудових відносин.

Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що факт смерті ОСОБА_4 не пов`язаний з виконанням ним трудових обов`язків працівника ТОВ «АС-АГРО», оскільки він 30 липня 2020 року був відсутній на робочому місці, а Товариство не здійснювало господарської діяльності за місцем ДТП, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Матеріали справи не містять жодного доказу відсутності ОСОБА_4 на робочому місці. Навпаки уся сукупність доказів свідчить, що він 30 липня 2020 року виконував трудові обов`язки працівника ТОВ «АС-АГРО» щодо укладення тротуарної плитки у місці, де сталася дорожньо-транспортна подія.

Що стосується тверджень Товариства про те, що його директор жодних наказів про відрядження не видавала, бо перебувала у відпустці, то колегія суддів відноситься до них критично. По-перше, наказ про відпустку директора ТОВ «АС-АГРО» підписаний тільки директором, доказів його послідовної реєстрації у документах підприємства Товариством не надано, по-друге, цей наказ був наданий уже на стадії апеляційного перегляду справи, хоча відповідачу були відомі усі надані позивачем докази, що є сумнівним, по-третє, факт перебування ОСОБА_4 у відрядженні підтверджується не тільки розпорядженням про відрядження і погодженим списком працівників на відрядження, які містять підпис як директора Товариства, так і майстра виробничої дільниці ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_10 , а й поясненнями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які є працівниками ТОВ «АС-АГРО».

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не зверталася як до нього, так і до Управління Держпраці у Миколаївській області із повідомленням про настання нещасного випадку з її сином, а тому її права не були порушені, то вони є безпідставними.

Згідно з нормами Порядку №337 комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) або спеціальна комісія утворюю ться після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи, письмового повідомлення роботодавця про нещасний випадок або за інформацією, отриманою з інших джерел.

Матеріали справи свідчать, що відповідачу було відомо про обставини загибелі ОСОБА_4 , тому що його працівники, які працювали разом з загиблими колегами, перебували на місці ДТП, а отже Товариство повинно було здійснити дії, направлені на розслідування нещасного випадку.

Товариство цього не здійснило. Воно не визнало факту настання нещасного випадку з ОСОБА_4 під час виконання ним посадових обов`язків.

За такого, на думку колегії суддів, позивач мала право в силу положень пункту 29 Порядку №337 звернутися до суду з вимогою про встановлення в судовому порядку факту настання нещасного випадку на виробництві.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «АС-АГРО» слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-АГРО» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.