Провадження №2/333/1300/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, що має інвалідність, та на утримання позивача, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, що має інвалідність, та на утримання позивача з ОСОБА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 28.11.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 21.02.2009 року. В шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має 2 групу інвалідності з дитинства та є непрацездатною особою.

Повнолітня непрацездатна ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні та піклуванні.

З народження ОСОБА_4 знаходиться під постійним спостереженням невролога, генетика, ендокринолога, ортопеда. Проходить стаціонарне лікування в неврологічному відділенні 2-3 рази на рік, двічі на рік на психіатричному лікуванні; з 2008 року перебуває на обліку в УДСБ «Охматдит»; з 2012 року - у лікаря психіатра.

ОСОБА_1 зазначає, що з 17.10.2014 року вона не працювала у зв`язку з доглядом за дитиною до 14-річного віку. У подальшому в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району було оформлено догляд за дитиною до 18 років.

З 27.11.2023 року, після досягнення дитиною 18-річного віку, позивач оформила постійний догляд за психічно хворою дитиною.

З 2022 року ОСОБА_4 почала хворіти на епілепсію з частими нападами, що ще більше ускладнює перебіг її основних вроджених захворювань та потребує щоденного прийому дороговартісних ліків.

Відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером за військовою вислугою років та з листопада 2023 року, після досягнення донькою 18-річного віку, сплачує за усною домовленістю аліменти на дитину в розмірі 33% від пенсії. Проте, через постійні телефонні дзвінки з погрозами перервати виплати, які він виплачує з власної волі, криками та образами, позивач була змушена звернутися до суду з позовом для встановлення підстав отримання аліментів у встановленому законом порядку.

Наразі відповідач інших утриманців немає, перебуває в працездатному віці, стан його здоров`я дозволяє надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в повному обсязі.

З цих підстав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), щомісяця протягом опікування та проживання з повнолітньою непрацездатною донькою, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

02.04.2025 року відповідач ОСОБА_3 на адресу суду надав письмові пояснення, згідно з якими він частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме просить суд встановити аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 7 000 гривень, на утримання позивачки 3 000 гривень щомісяця.

Відповідач вважає, що родина ОСОБА_1 є заможною, оскільки вона з батьками та дітьми проживає у власному будинку, має автомобіль, отримує допомогу від держави на потреби дитини з інвалідністю та аліменти на другу дитину. Він також добровільно сплачує щомісяця 33% від пенсії, яка після вирахування аліментів, становить 9 000 гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому пояснила, що до повноліття доньки, відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Після досягнення донькою 18-річного віку, у 2023 році, ОСОБА_3 самостійно подав до ПФУ заяву щодо відрахування з пенсії 33% на її утримання до 20 років.

Позивач хоче, щоб відповідач сплачував аліменти, встановлені в судовому порядку.

ОСОБА_1 додала, що має ще 8-річну доньку, виховує двох дітей самостійно. На теперішній час вони виїхали з міста Запоріжжя та проживають у Львівській області. Після повномасштабної війни у доньки ОСОБА_5 з`явилися нові захворювання, які суттєво впливають на її стан. Інвалідність у ОСОБА_6 встановлена до 11.11.2026 року, з ПФУ вона отримує 4 130 гривень, з яких: 2 300 грн. пенсія по інвалідності ОСОБА_6 , і 2 850 грн. їй соціальні виплати у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю. Аліменти на другу дитину вона не отримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав подані відповідачем письмові пояснення, просив частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки та позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 та 3 000 гривень, відповідно.

Заслухавши позиції сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки

Судом встановлено, що з 28.11.2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували в шлюбі, який було зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , актовий запис №1796.

Сторони у справі є батьками повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 11.11.2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №994.

21.02.2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №63, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №167705 та висновку лікарсько-консультативної комісії №1880, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має інвалідність з дитинства другої групи, яка встановлена до 01.11.2026 року. Діагноз: ВВР ЦНС, мікроцефалія, гіпоплазія лобних часток, тригоноцефалія, структурна епілепсія, часті генералізовані напади, медикаментозно резистентні, порушення когнітивних функцій з розумовою відсталістю. Дисметаболічна кардіоміопатія синусова тахікардія. Додаткова хорда лівого шлуночка, СН 0. За станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

З народження ОСОБА_4 знаходиться на обліку у лікарів: невролога, генетика, ендокринолога, ортопеда. Проходить стаціонарне лікування в неврологічному відділенні 2-3 рази на рік, двічі на рік на психіатричному лікуванні; з 2008 року перебуває на обліку в УДСБ «Охматдит»; з 2012 року - у лікаря психіатра; на обліку та обстеженні - в міжобласному спеціалізованому медико-генетичному центрі центрі рідкісних (органних) захворювань м. Харкова.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що позивач на даний час не працює, фактично виїхала на постійне місце проживання до Львівської області.

ОСОБА_1 отримує від держави щомісячно: 2 850 грн. соціальні виплати у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю, 2 300 грн. пенсія по інвалідності ОСОБА_4 .

Відповідно до частин 8 та 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Тлумачення статтей 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №459/1381/18 (провадження № 61-9328св19).

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх

дочку, сина.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, оскільки згідно довідки про доходи №6701 7870 0775 2791, сформованої засобами автоматичних систем ПФУ 26.02.2025 року, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за вислугу років та за період з лютого 2024 року по січень 2025 року включно його дохід склав 107 449,96 гривень. Згідно відповіді №1257673 від 02.04.2024 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, ОСОБА_3 у грудні 2024 року отримав дохід в якості виплати військовослужбовцям у розмірі 37 553,43 грн.

Судовим розглядом не встановлено, що у відповідача є проблеми зі станом здоров`я, маються інші діти на утриманні, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім не надано.

Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу (заробітку) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2).

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , з якою проживає повнолітня непрацездатна ОСОБА_4 , має право на утримання доньки від відповідача, який є її батьком дитини, а останній як працездатна, фізично здорова особа, спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу, тому розмір аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної ОСОБА_4 необхідно визначити у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до строку, до якого встановлено інвалідність ОСОБА_4 .

Щодо заявлених ОСОБА_1 вимог про стягнення аліментів на її утримання

Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Так, відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року, дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.

При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі.

Правовідносини у даній справі стосуються стягнення аліментів, зокрема, на утримання дружини, яка здійснює опіку над повнолітньою непрацездатною донькою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є повнолітньою, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, на підставі статті 88 СК України, відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи

За положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

У зв`язку з тим, що позивачем заявлено дві самостійні позовні вимоги, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено на 50%, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, що має інвалідність, та утримання позивача задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини з інвалідністю другої групи - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10.12.2024 року і до строку, до якого встановлено інвалідність ОСОБА_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.04.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод