Справа № 456/3888/24
Провадження № 2/456/172/2025
РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию в порядку загального позовного провадження справу №456/388/24 за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , з позовом до Стрийської міської ради Львівської області та просила визнати за нею право власності на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - рідні сестри її чоловіка ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 померла. Чоловік заявника - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка ОСОБА_4 і племінниця чоловіка заявника. Племінниця ОСОБА_2 , була особою з інвалідністю з дитинства, другої групи по зору. В силу хвороби в неї не склалося особисте життя. Вона була одинокою, не мала своєї сім`ї. Сестра чоловіка народила племінницю не будучи в шлюбі, і племінниця з народження проживала з тіткою ОСОБА_3 в її господарсті в АДРЕСА_1 , де мала зареєстроване місце проживання. Дане господарство обліковувалось як колгоспний двір головою якого була ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 була його єдиним членом згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 03.05.1988р. та витягів з по господарських книг села. За життя, 28.12.1989р., ОСОБА_3 , склала заповіт посвідчений в Стрілківській сільській раді Стрийського району Львівської області, яким розпорядися всім належним їй майном в користь чоловіка позивача та користь племінниці (по 1/2 частині кожному). Але даний заповіт є нікчемним, оскільки відповідно до ст.563 ЦК України в редакції 1963р. спадщина у випадку смерті члена колгоспного двору в майні двору не відкривалася. Все майно двору переходило у власність останньому члену колгоспного двору. Після смерті ОСОБА_3 майно колгоспного двору перейшло ОСОБА_2 , єдиному члену колгоспного двору. Так як племінниці було важко вести господарство в силу інвалідності, чоловік позивачки забрав племінницю в їхнє господарство розташоване в АДРЕСА_2 , де вона вже проживала з ними, як член сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Позивач, поховала її, так як чоловіка на той час вже не було в живих. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина - будинок в АДРЕСА_1 . Заповіту за життя вона не склала. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2023р. встановлено факт проживання позивача з ОСОБА_2 з 1990р. до часу її смерті, що відносить її до спадкоємців четвертої черги за законом, ст.1264К України, так як спадкоємців першої, другої, третьої черг немає. Коли позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус відмовив з мотивів відсутності правовстановлюючих документів на будинок, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2024р., тому змушена звернутись до суду.

Відповідач у запропоновані судом строки та порядку, відзиву на позовну заяву не подав.

Заяви та клопотання сторін у справі.

Представник позивача ОСОБА_6 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_7 , в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог не заперечила.

Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.08.2024 року, вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справу ухвалено розглянути за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11.09.2024 року з повідомленням сторін та інших учасників справи.

11.09.2024, 07.11.2024, розгляд справи відкладено, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті 24.01.2024 року.

Ухвалою суду від 24.01.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у засіданні у цій справі оголошено перерву до 27.02.2024 року у зв`язку із неявкою відповідача.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як вбачається із свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 03.05.1988, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 .

28.12.1989, ОСОБА_3 , уклала заповіт, відповідно до якого ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що за законом матиме право, одну другу частину своєму братові ОСОБА_5 і одну другу частину своїй племінниці ОСОБА_2 .

Згідно витягу з погосподарської книги села Стрілків, станом на 15.04.1991, будинковолодіння АДРЕСА_1 , віднесено до групи колгоспних дворів та рахується за ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть від 20.03.1990, серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стрілків Стрийського району Львівської області, померла ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть від 13.03.1993, серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Стрий Львівської області, помер ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть від 17.02.2023, серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стрілків Стрйиського району Львівської області, померла ОСОБА_2 .

Згідно довідки №183 від 05.04.2023, виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради, видана ОСОБА_1 , вбачається що її братова ОСОБА_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/з №5 від 20.03.1990, постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2024, наданої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу, Гладій М.І., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності померлої ОСОБА_2 , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2023, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала з спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стрілків, Стрийського району Львівської області однією сім`єю з 1990 року до часу її смерті.

З матеріалів справи, також вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була племінницею чоловіка позивача ОСОБА_5 .

Відтак, саме позивач ОСОБА_1 , за законом четвертої черги вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 , на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), іншими актами цивільного законодавства.

Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Оскільки позивач, є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_1 , спадщину прийняла, крім позивача немає інших спадкоємців, які претендують на дане спадкове майно, ніким не заявлено свого права на спадкування, а тому позов слід задоволити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

З урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на позивачка як єдину спадкоємицю першої черги за законом усього спірного майна.

Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, відповідні матеріали не містять.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право власності на житловий будинок садибного типу А-1, А1-1 основна частина, а 2-1 веранда загальною площею 35.7 кв.м., житловою площею 17.0 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: Г- 1 сарай, Д-1 вбиральня, Е-1 сарай, Є-1 навіс, №2 огорожа, №3 хвіртка, який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 10.03.2025.

Суддя Р. Т. Шрамко