Провадження № 2/204/728/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

за участю представника відповідача адвоката Васильченко Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором, яким просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 082,44 грн, в тому числі: основна сума заборгованості 12 080,43 грн; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 3 891,13 грн; заборгованість по комісіях 6 2821,00 грн; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 626,94 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 201,94 грн; стягнути витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

В обґрунтування позову Товариство посилається на те, що 15 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надав кредит відповідачу в розмірі 15 000 грн. згідно із заявою № 002-03856-150713. За умовами договору, кредит надавався на 36 місяців, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 9,99% річних за користування кредитом, комісію в розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості, а також повинен погасити кредитну заборгованість не пізніше 15 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 1 008,00 грн., у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок. 02.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» був укладений договір №2253/К про відступлення прав вимоги, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду позивач визначив розмір заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 23 082,44 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028, 00 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду із зазначеною позовною заявою, а тому, просила застосувати наслідки її спливу.

Вислухавши заперечення представника відповідача, подану в судовому засідання заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з копією заяви № 002-03856-150713 від 15 липня 2013 року, заяви клієнта та інформаційної довідки про кредит від 15 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 15 000 грн., строком на 36 місяців, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 9,99% річних за користування кредитом, комісію в розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості, а також повинен погасити кредитну заборгованість не пізніше 15 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 1 008,00 грн., у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок.

Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви №002-03856-150713 від 15 липня 2013 року, кінцевий строк повернення кредиту 15 липня 2016 року (а.с.7).

Згідно з копією заяви про надання/перерахування кредитних коштів від 15 липня 2013 року, відповідач просив здійснити надання кредитних коштів, відповідно до умов кредитного договору №002-03856-150713 від 15 липня 2013 року у сумі 15 000 грн., шляхом їх зарахування на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ «КБ «Надра», код банку 380764 (а.с.8).

Відповідно до виписки по рахунку ПАТ «КБ «Надра» №3 від 15 липня 2013 року на рахунок ОСОБА_1 зараховані грошові кошти у розмірі 15 000 грн. згідно з умовами кредитного договору (а.с.12).

Згідно з копією договору №2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с.13-19).

Відповідно до копії витягу з додатку № 1 до договору №2253/К, ТОВ «Профіт Файненс» прийняло від ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №002-03856-150713 від 15 липня 2013 року на загальну суму 22 253,56 грн., з яких: 12 080,43 грн. основна заборгованість по тілу кредиту, 3 891,13 грн заборгованість за нарахованими процентами, 6 282,00 грн заборгованість по комісіям (а.с.16).

Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000 грн за придбаний актив (а.с.18).

Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200 грн. за придбаний актив (а.с.19).

Судом встановлено, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за договором, та, як наслідок, утворення заборгованості.

В судовому засіданні встановлено факт отримання кредиту відповідачем на умовах платності і строковості, а також неналежного виконання своїх зобов`язань відповідачем перед банком з його погашення, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, згідно графіку платежів за період з 15.07.2013 року по 15.07.2016 року у розмірі 21 268,84 грн.

Як вбачається з копії витягу з додатку № 1 до договору №2253/К, ТОВ «Профіт Файненс» прийняло від ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №002-03856-150713 від 15 липня 2013 року на загальну суму 22 253,56 грн., з яких: 12 080,43 грн. основна заборгованість по тілу кредиту, 3 891,13 грн заборгованість за нарахованими процентами, 6 282,00 грн заборгованість по комісіям (а.с.16).

З поданої позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 082,44 грн, в тому числі: основна сума заборгованості 12 080,43 грн; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 3 891,13 грн; заборгованість по комісіях 6 2821,00 грн; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 626,94 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 201,94 грн.

У зв`язку з чим, суд, вирішуючи позовні вимоги, враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за захистом, закріплене статтею 4 ЦПК України, кореспондується зі статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Нормою ч. 2 ст. 267 ЦК України встановлений обов`язок суду прийняти позовну заяву про захист цивільного права або інтересу, незалежно від спливу позовної давності. В той же час, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Встановлено, що позивачем до позовної заяви на підтвердження укладення кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем було додано копію Заяви № №002-03856-150713 від 15 липня 2013 року (далі Заява) із графіком платежів, заяви клієнта та інформаційної довідки про кредит від 15 липня 2013 року. З вказаних документів вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 15 000 грн., строком на 36 місяців; розмір процентної ставки становить 9,99% річних: розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць; кінцевий строк повернення кредиту 15 липня 2016 року.

Також, позивачем додано копію договору №2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», та копію витягу з додатку № 1 до договору №2253/К, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №002-03856-150713 від 15 липня 2013 на загальну суму 22 253,56 грн., з яких: 12 080,43 грн. основна заборгованість по тілу кредиту, 3 891,13 грн заборгованість за нарахованими процентами, 6 282,00 грн заборгованість по комісіям (а.с.16).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Правові позиції щодо застосування положень ст.1048 ЦК України та, зокрема, можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, були викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), і Верховний Суд послідовно дотримується такої позицїї.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»)

Як зазначалось вище, у Заяві позичальника №002-03856-150713 від 15 липня 2013 року визначено розмір процентної ставки - 9,99% річних - та зазначено, що процентна ставка є фіксованою. Умов, які передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, Заява не містить.

Згідно п. 3.1. Заяви передбачалось, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 1 008.00 грн. у відповідності до графіку платежів - ануїтетні платежі (на початку сплати кредиту в цих платежах переважають відсотки, і менше погашається сума кредиту).

Пунктом 4 Заяви передбачено, що в разі порушення строків сплати Платежів, Банк має право з наступного календарного дня за передбаченим днем сплати Платежу нарахувати та стягнути штрафні санкції в розмірі 10 % суми невиконаного зобов`язання, але не менше та/або не більше 150.00 грн.

Таким чином, оскільки кінцевий строк кредитування згідно умов договору було визначено 15.07.2016 (дата внесення останнього платежу), Банк не мав права нараховувати відсотки, передбачені Заявою, після цієї дати.

Як зазначалось вище, позивачем надано витяг з додатку до Договору про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника на загальну суму 22 253,56 грн., з яких: 12 080,43 грн. основна заборгованість по тілу кредиту, 3 891,13 грн заборгованість за нарахованими процентами, 6 282,00 грн заборгованість по комісіям.

Розрахунку заборгованості, про стягнення якої заявлено вимогу, позивачем не надано.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1 статті 517 ЦК України).

У позовній заяві зазначено, що ТОВ «Профіт Файненс» повідомляє суд, що оригінали всіх документів, зазначених у додатках позову, знаходяться у позивача, інших доказів, які позивач не може надати суду немає ( а с. 5).

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не надано інформації яким чином виникла заборгованість ОСОБА_1 чи вносились ним платежі відповідно до Графіку платежів чи в іншій сумі; коли він порушив (порушував) зобов`язання по поверненню кредиту; чи нараховувались та стягувались штрафні санкції; протягом якого часу проводилось нарахування процентів та ін.

За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити правильність визначеної суми заборгованості ОСОБА_1 , право вимоги до якого прийняло ТОВ «Профіт Файненс», а отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 23 082, 44 грн. не доведені.

Відтак, не можуть бути задоволені і похідні позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми кредиту та 3 % річних від простроченої суми процентів.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності за заявою сторони у вказаній справі, оскільки вимоги позову є недоведеними.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при поданні позовної заяви та вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12,13,15,16,19,141,274,276,277 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 14.04.2025 року.

Суддя Н.В. Токар