Справа № 203/342/25
Провадження № 2/0203/835/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

16 січня 2025 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Перед винесенням вказаного рішення суду позивачка отримала інвалідність. Також позивачка у позові зазначила, що опинилась у скрутному матеріальному становищі через оплату дорогої операції на суглобі, та наразі заробітну плату не отримує, тому позивачка просить суд змінити розмір аліментів, який стягується з відповідача, з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу). (а.с.1-3)

Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідача-фізичної особи ОСОБА_2 , (а.с.18) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.19)

Судове засідання 17 лютого 2025 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 11 березня 2025 року. (а.с.24)

Судове засідання 11 березня 2025 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 02 квітня 2025 року. (а.с.28)

В судовому засіданні 02 квітня 2025 року за участю позивачки та відповідача було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку сторін по справі щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення, яке буде проголошено 11 квітня 2025 року. (а.с.34-35)

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити та зазначали, що доньці потрібно робити операцію, яка дорого коштує.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви та вказував, що продав квартиру та дав гроші на операцію доньки.

Суд, заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1992 року, який зареєстровано Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 231.

Сторони по справі мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 січня 2009 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 58. (а.с.11)

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12)

Неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 06.11.2024 за № 8878, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. (а.с.10)

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААД № 078443 від 08.10.2024 р. ОСОБА_1 з 03.07.2024 р. встановлено третю групу інвалідності безстроково. (а.с.16)

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Разом з тим, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивачка не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Довідка до акта огляду МСЕК, надана позивачкою, згідно якої останній встановлено групу інвалідності, була отримана позивачкою до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. Більше того, само по собі погіршення здоров`я дитини, та збільшення витрат позивачки на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу, що позивачка, посилаючись на понесення додаткових витрат у зв`язку з необхідністю проведення операції дитині, не позбавлена можливості звернутись з позовом щодо стягнення додаткових витрат, понесених на лікування, які стягуються одноразово, лише у разі не вирішення батьками в добровільному порядку витрат щодо лікування дитини. Але такі витрати на лікування та необхідні обстеження не дають підстав для збільшення розміру аліментів, про які просить позивачка, тому доводи позивачки не є законними та обґрунтованими.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачка не надала достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст.3, 4, 11-13, 76-79, 81, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Сторони по справі:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення підписано 14.04.2025 р.

Суддя С.В. Єдаменко