Справа № 182/7564/24
Провадження № 2/0182/940/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.04.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 23.12.2024 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вказаним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2024 року у справі №182/5273/23 позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на час навчання їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів позивача, починаючи з 02.10.2023 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивач зазначає, що його матеріальне становище погіршилось. Він має ще одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого рішенням суду від 05.11.2011 року з нього також стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходів щомісяця на користь ОСОБА_6 до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач здійснює постійний догляд та надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю другої групи. Мати позивача потребує пролонгованого медикаментозного лікування, а тому він несе постійні витрати на придбання медикаментів.

З цих підстав просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням суду від 29.03.2024 року з 1/6 до 1/10 від частки його доходів щомісяця.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевої О.В. від 24.12.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці був наданий строк 15 днів з дня отримання нею такої ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.18-19).

Позивач та його представник належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на зазначену в позові електронну адресу. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили.

Відповідачка ОСОБА_3 була повідомлена про розгляд справи в суді, шляхом надсилання на адресу її реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.23), згідно якого пакет документів нею отриманий 09.01.2025 року. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалась.

Третя особа ОСОБА_4 належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, шляхом надсилання на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.24), згідно якого пакет документів ним отриманий 09.01.2025 року.

Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За змістом ч.3 с. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , що підтверджується актовим записом про народження №109, складеним 30.03.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2024 року по справі №182/5273/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів на період навчання їх спільного сина ОСОБА_8 , починаючи з 02.10.2023 року і до 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-ьох років (а.с.4-5).

Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України (далі СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

Частина 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

В обґрунтування позову про зменшення аліментів позивач звертає увагу суду на те, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки він здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.9) та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №568584 (а.с.10). На підтвердження факту здійснення постійного догляду позивач надав акт №2839 від 19.08.2024 року, складний членами комісії виконкому Нікопольської міської ради (а.с.12-13). Крім того, позивач зазначає, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2011 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання їх спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6) в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів позивача, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини. На виконання даного рішення старшим державним виконавцем Нікопольського відділу ДВС Логвиненко Т.М. постановою від 07.06.2023 року відкрито виконавче провадження за №71968044 (а.с.14)

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20.

А отже, в цій частині доводи позивача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки сплата ним аліментів на утримання однієї дитини не може бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів іншій дитині.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, з наданих ОСОБА_1 доказів вбачається, що він дійсно здійснює догляд за своєю непрацездатною матір`ю. Але позивач не надав доказів, що він надає їй матеріальну допомогу, як не надано й довідок про отримуваний ним дохід та розмір сплачуваних ним аліментів, як доказ підтвердження погіршення його матеріального стану.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. А доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Крім того, визначений судом розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина позивача - ОСОБА_9 до досягнення ним повноліття, та на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_10 на період навчання останнього, в загальній сукупності складає 1/3 частину від доходів ОСОБА_1 , що передбачено вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дітей, а законні права та інтереси позивача при цьому не порушуються та не погіршують його матеріальне становище.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77, 81, 89,141, 259, 263-265, 268, 432 ЦПК України, ст.ст. 84,85,181,182, 184, 192 СК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.

Суддя: О. В. Рунчева