ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/802/23
У Х В А Л А

Іменем України

"14" квітня 2025 р. селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Бразалук Світлани Сергіївни про постановлення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за участі представника позивача адвоката Наконечна А.В. і представника відповідача адвоката Бразалук С.С. -

Встановив:

05.05.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 та позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KZBVA100000699 від 22.12.2021 у розмірі 175764,93 грн. станом на 14.04.2023 та судових витрат у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою судді від 17.05.2023 відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 за клопотанням представника відповідача призначено по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, судово-почеркознавчу експертизу. Провадження по справі призупинено до отримання результатів експертизи.

Ухвалою судді від 26.10.2023 провадження у справі відновлено для розгляду клопотання судових експертів ДніпроНДІСЕ України № 6107/10-28/-23 від 19.10.2023 про надання додаткових матеріалів необхідних для виконання комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів № 3686-23 та повернуті матеріали вказаної цивільної справи.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2023 витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) оригінал кредитного договору № KZBVA 100000699 від 22.12.2021.

Ухвалою суду від 18.12.2023 провадження у справі зупинено до отримання результатів судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою судді від 09.12.2024 провадження у справі відновлено.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

26.03.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бразалук С.С. до суду надійшла заява про постановлення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить суд постановити додаткове рішення у справі № 187/802/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати відповідача, пов`язані з розглядом справи в суді (витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч гривень) та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 15297, 06 грн. - стягнути з позивача судові витрати в загальній сумі 33297,06 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що за час розгляду справи у суді відповідачем понесено певні витрати, пов`язані з розглядом справи в суді, зокрема, 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з тим, що відповідач не є фахівцем в галузі права та не має можливості самостійно опрацювати подані позивачем матеріали та гідно здійснити належним чином захист своїх прав. Зазначає, що для відповідача справа має виключне значення, справа не є простою за своєю суттю та потребує значного часу задля аналізу судової практики в аналогічних справах як по суті спору так і щодо питань закриття провадження з підстав, передбачених законом; у справі був залучений експерт для проведення почеркознавчої експертизи № 3686-23 в Дніпропетровському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України сума проведення експертизи становить 15145 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні представника відповідача адвоката Бразалук С.С. підтримала заяву про постановлення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Представник позивача адвокат Наконечна А.В. в судовому засіданні заперечувала проти поданої заяви та просила відмовити в її задоволенні.

Крім того, представник позивача надала відзив на заяву представника відповідача в якій звертає увагу на співмірність заявлених сум. Щодо заяви про долучення до матеріалів справи доказів, вартість послуги за що ніби-то сплачено 2500 грн. за 1 робочу годину, така ж сама вартість клопотання про витребування доказів, на складання якого стороною нібито витрачено дві години при цьому вартість теж 2500 грн. та складання клопотання про призначення у справі проведення почеркознавчої експертизи (три години) вартістю 2500 грн. Наголошує на участі у судовому засіданні представника 05.06.2023 в той час як Договір від 15.07.2023. Також квитанція про сплату 18 000 грн, є не зрозумілою. Без зазначення рахунку, послуг та без підтвердження сплати цих коштів. Дана квитанція до прибуткового касового ордеру є підтвердженням виставлення суми, яку треба сплатити, але не є підтвердженням сплати цих коштів. Отже, до суду не надано жодного документу, який би підтверджував, що Позивач сплатив ці кошти в зазначеному розмірі та на рахунок представника, та з зазначенням того, що вказана сума є коштами за надану правничу допомогу в цій справі до суду не надано. Отже факт понесення коштів не доведено.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача про постановлення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (у зв`язку з тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки).

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалося.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Встановлено, що ухвалою суду від 05.09.2023 призначено по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського Науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вулиця Січеславська Набережна, 17, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000).

06 грудня 2024 року до суду надійшов висновок експерта № 188-24 від 15.11.2024.

Згідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 27.02.2024 Дубина С.П. за проведення експертизи №188-24 по цивільній справі № 187/802/23 сплатив Дніпропетровського Науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 15 297,06 грн.

Крім того, суд ознайомившись із додатками до заяви, встановив, що заявником долучено копію договору про надання правової допомоги від 15.07.2023 року № 52-ЦС, укладеного між адвокатом Бразалук С.С. та ОСОБА_1 , акт прийому-передачі наданих послуг № 1/52-Ф від 20.03.2025 за договором № 52-ЦС від 15.07.2023 на суму 18 000,00 грн. з зазначенням переліку виконаних робіт: - складання клопотання про витребування доказів (2 робочих години) 2500 грн., - складання клопотання про долучення оригіналу документу (1 робоча година) 2500 грн., - складання клопотання про призначення судової експертизи (3 робочих години) 2500 грн., - участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 05.06.2023 року 1500 грн., участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 15.08.2023 року 1500 грн., участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 05.09.2023 року 1500 грн., участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 14.11.2023 року 1500 грн., участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 18.12.2023 року 1500 грн., участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 25.02.2023 року 1500 грн., участь у судовому засіданні у справі № 187/802/23 05.06.2023 року 20.03.2025 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 86 від 15 липня 2023 року.

Згідно матеріалів справи, 06.06.2023 відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи для залучення представника, та в подальшому в даній справі його інтереси представляла адвокат Бразалук С.С. на підставі договору про надання правової допомоги від 15.07.2023 року № 52, а тому вимога про відшкодування витрат понесених на участь представника в судовому засіданні 05.06.2023 безпідставна.

Питання щодо розподілу судових витрат, в разі залишення позову без розгляду, може бути вирішено судом шляхом постановлення ухвали в порядку та на підставах, передбачених ст. 142 ЦПК України з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення такої ухвали, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Отже, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, відповідач повинен підтвердити наявність витрат, які він поніс у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з залишеним без розгляду, а також, довести необґрунтованість дій позивача, пов`язаних із розглядом справи.

Разом з тим, Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що стало підставою для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.

Вирішуючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 березня 2023 року у справі №712/15541/18, зазначив, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень, клопотань про призначення судової експертизи; подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача після розгляду справи судом протягом 3, 5 років свідчить, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20, зазначив, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача; неявка повноважного представника позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки можуть кваліфікуватися як необґрунтовані дії у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.

Верховний Суд врахував, що, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції у цій справі зазначив, що заяву про залишення позову без розгляду позивач подав після закінчення підготовчого провадження та початку розгляду справи по суті, а тому немає підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України. Водночас відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, оскільки позивач у судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про розгляд справи, його неявка має ознаки повторності, заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходили. Тож підставою залишення позову без розгляду стала повторна неявка позивача та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності. У цій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалася, а отже, позивач погодився з підставами залишення позову без розгляду.

За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню наведений правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20 щодо покладення на позивача обов`язку доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. ЦПК України містить тотожні норми права, а тому згаданий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі №757/23967/13-ц Верховний Суд зазначив, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку позивача, яка проявилася у відсутності інтересу до ініційованого судового розгляду, вчинення відповідачем дій з метою захисту своїх прав, зокрема у зв`язку з призначенням у справі експертизи та її оплати.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Так, позивачем заявлена сума стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що позовзалишено без розгляду, а також враховуючи об`єм виконаної адвокатом роботи з надання правової допомоги позивачу, суд вважає, що розмір гонорару в 18000,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним.

Суд звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до розміру 10000,00 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога представника відповідача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає за необхідне заяву представника відповідача про розподіл судових витрат задовольнити частково і стягнути з АТКБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді (витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 10 000,00 грн. та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 15297, 06 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 133, 137, 142, 260, 270, 354 ЦПК України, -

Постановив:

Заяву представника відповідача адвоката Бразалук Світлани Сергіївни про постановлення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, адреса місце знаходження; вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді всього 25 297,06 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто сім грн. 06 коп.).

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Суддя:В. О. Говоруха