Справа № 446/1191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа №446/1191/24;

Провадження №2/446/209/25;

учасники:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу, за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2009 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилось двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Вказує, що шлюбні відносини сторін не складаються через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, та через що, виникають постійні сварки. Зазначає, що шлюб існує формально, а його збереження суперечить її інтересам, що стало причиною звернення до суду.

В обгрутування позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей позивачка зазначає, що відповідач як батько зобов`язаний утримати дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні, а тому просить стягувати аліменти.

Ухвалою суду від 12.02.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та вказала, що вона з відповідачем з 2021 року не проживають разом та припинили шлюбні відносини, зокрема через те, що чоловік зловживає спиртними напоями. Їх, з відповідачем спільні діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо позову та вказав, що дуже сильно любить дружину та дітей і не бажає розлучатись з ними. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів, то поянив, що така вимога є безпідставною, оскільки він забезпечує дітей матеріально, здійснюючи перекази на їх карткові рахунки.

Заслухавши сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

29.08.2009 відділом РАЦС Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 85, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.08.2009. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_6 (а.с.3).

Від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 12.02.2010, а.с.8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 24.12.2013, а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2009. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Однак, подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу.

Обставини життя подружжя, зокрема постійні непорозуміння та сварки, відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим сторони припинили подружні стосунки, спроби знайти порозуміння позитивних результатів не дали, відсутність в позивачки бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.

Доказів того, що шлюб можливо зберегти, відповідач суду не надав, а тому його заперечення щодо розірвання шлюбу, суд відхиляє.

Відтак, суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище ОСОБА_6 .

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд виходив з встановлених обставин справи та відповідних до них правовідносини.

Як встановлено судом, сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 12.02.2010, а.с.8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 24.12.2013, а.с.9).

Так, позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач зобов`язаний утримувати їх неповнолітніх дітей.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивачка просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у відсотковому співвідношенні розміру зарпобітку відповідача, а саме по 35 % на кожну дитину з усіх видів його заробітку щомісячно.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 5 ст. 183 Сімейного кодексу України визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, вік та стан здоров`я дітей, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і відповідач таких не надав, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача повинен бути на рівні 1/3 частини його доходу, а не по 35% на кожну дитину з його доходу, як це просить позивач, що на думку суду буде посильним для відповідача та гармонійного розвитку дітей, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Заперечення відповідача щодо безпідставності вимог про стягнення з нього аліментів, зокрема через те, що він забезпечує дітей матеріально, здійснюючи грошові перекази на їх карткові рахунки суд відхиляє як нічим не обгрунтовані, будь-яких доказів на вказані обставини, відповідач не надав.

Крім того суд вважає за необхідне відзначити, що розмір аліментів може бути як зменшено так і збільшено в подальшому за рішенням суду, у випадку зміни майнового стану, здоров`я зокрема платника аліментів, що може бути реалізовано отримувачем аліментів.

Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 110, 112, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. 200, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 29.08.2009 відділом РАЦС Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 85.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу позивачці залишити прівище ОСОБА_6 .

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.05.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: Львівська область, Львівський район, с. Ягідня).

Повний текст рішення складено 14 квітня 2025 року.

Суддя Т.І. Котормус