ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа №766/7691/24

провадження №22ц/819/216/25

09 квітня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Приходько Л.А.,

Радченко С.В.,

секретар: Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Мишаком Дмитром Едуардовичем, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шестакової Я.В.,

в с т а н о в и в :

Зміст позовних вимог

В травні 2024року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2015року по 30 листопада 2023року. В період шлюбу подружжям придбаний автомобіль марки Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача, але перебуває у постійному користуванні позивачки, яка здійснює повне утримання транспортного засобу.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про добровільний поділ майна, позивач просила припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 на автомобіль Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та виділити спірний автомобіль у власність позивача; виділити ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартість 1/2 частини транспортного засобу грошову компенсацію у розмірі 564026,00грн., вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2024 року позов задоволений частково.

Визнано спільним сумісним майном подружжя транспортний засіб Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 право власності на частину за кожним зі сторін на транспортний засіб Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 6890,00гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що придбаний сторонами в період шлюбу спірний автомобіль є їх спільною сумісною власністю. Виходячи із рівності часток подружжя, суд вважав необхідним визнати за кожною зі сторін право власності на частину транспортного засобу. Суд зазначив, що згоди про добровільний поділ автомобіля між колишнім подружжям не досягнуто, в ході розгляду справи сторони не заперечували проти припинення права спільної сумісної власності на майно та виділення автомобілю у власність однієї зі сторін, погодившись на сплату грошової компенсації вартості частини в транспортному засобі на користь іншої сторони.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині виділення автомобілю у власність позивача зі сплатою на користь відповідача компенсації вартості його частини в транспортному засобі, суд виходив з того, що позивач не внесла компенсаційні кошти в розмірі 564026,00грн. на депозитний рахунок суду, що є підставою для відмови у задоволенні цих вимог.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Мишак Д.Е., пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2024року, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким припинити право спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль та виділити транспортний засіб у власність позивача; виділити ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартість 1/2 частини автомобілю Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 564026,00грн., вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при зверненні до суду позивач гарантувала внесення на депозитний рахунок суду 564026,00грн. компенсації вартості транспортного засобу відповідачу. Оскільки зазначена сума є великою за своїм розміром для швидкого та одноразового зарахування на рахунок суду, то ця процедура потребувала певного часу.

В ході розгляду суд не надав оцінки доводам позивача про те, що спірний автомобіль перебуває в її постійному користуванні, саме ОСОБА_1 здійснює утримання транспортного засобу в належному стані, укладає договори обов`язкового страхування, а відповідач не користується транспортним засобом та не бере участі в його утриманні, що свідчить про відсутність інтересу ОСОБА_1 до спільного майна.

Розгляд справи апеляційним судом

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Литвинов І.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , проти задоволення апеляційної скарги заперечував, пославшись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Адвокат Мишак Д.Е., який уповноважений на представлення інтересів позивача ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У заяві від 08 квітня 2025року адвокат Мишак Д.Е. просив розгляд справи відкласти, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі з розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначеної до розгляду 09 квітня 2025року о 11:00год. Суворовським районним судом м.Одеси.

Обговоривши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволені, оскільки наведені адвокатом причини неявки в судове засідання слід вважати неповажними. При цьому, суд звертає увагу, що розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 був призначений на 09 квітня 2025року о 08:00годині, що не уможливлювало для адвоката взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Згідно ст.372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката Литвинова І.В., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягаєз наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 листопада 2015року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 листопада 2023 року, справа №766/4440/23 (а.с.18-20).

19 грудня 2020року ОСОБА_2 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 (а.с10 -11).

Позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 на керування транспортними засобами категорії «В» (а.с.12-13).

З актів виконаних робіт від 07 лютого 2023 року, 04 січня 2024 року встановлено, що за замовленням позивача ТОВ «Автосаміт ЛТД» проводилися роботи по обслуговуванню спірного автомобіля (а.с.14-17).

Згідно полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213246008 від 06 лютого 2023року та №ЕР-219300482 від 07 лютого 2024року встановлено укладення відповідних договорі позивачкою щодо автомобіля марки Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.36, 37).

Згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля від 14 травня 2024 року, проведеного ПП «ПКФ «Експерт» на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість спірного автомобіля становить 1 128 052,00грн. (а.с.25-35).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Згідно частина перша статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

За частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою, другою статті 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

За положеннями статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 зазначено, що «приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні (пункт 44)».

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 зазначено, що «в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності».

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила припинити право спільної сумісної власності відповідача на автомобіль та виділити спірний транспортний засіб у її власність, шляхом присудження на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості його частки у спільному майні. Встановивши, що позивач не внесла грошові кошти на депозитний рахунок суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зазначених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошова компенсація вартості належної відповідачу частини у спільному майні є великою (564026,00грн.), а її внесення на депозитний рахунок потребувало певного часу, колегія суддів оцінює критично з огляду на необхідність проведення переказу коштів станом на час звернення до суду у травні 2024року. При цьому суд зауважує, що на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій позивачем не вчинено дій щодо перерахування розміру грошової компенсації на рахунок суду, а відтак не дотримано передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України вимог, з якими закон пов`язує можливість визнання за одним із подружжя (позивачем) одноособового права на майно, набутого подружжям за час шлюбу.

З урахуванням наведеного, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підлягають залишенню без задоволення.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Мишаком Дмитром Едуардовичем, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2025року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

С.В. Радченко