Справа № 539/5646/24
Провадження № 2/539/262/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря Бас В.Г.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представниці відповідача - адвокатки Якимової О.В.,
позивач у судове засідання не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №493270-КС-002 від 26 березня 2024 року у сумі 173 727 (сто сімдесят три тисячі сімсот двадцять сім) гривень 26 (двадцять шість) копійок, з яких: 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок сума прострочених платежів за тілом кредиту; 127 727 (сто двадцять сім тисяч сімсот двадцять сім) гривень 26 (двадцять шість) копійок сума прострочених платежів за процентами; 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок сума прострочених платежів за комісією.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 26 березня 2024 року було укладено кредитний договір № 493270-КС-002, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг кошти у сумі 40 000,00 грн та зобов`язувався повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними. Отримані у кредит кошти відповідач не повернув та сплатив відсотки за користування ними, а тому позивач стягує їх у судовому порядку.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 ЦК України щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
24 лютого 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив, у якому він повідомив, що позов визнає частково у сумі тіла кредиту 40 000,00 грн, що стосується нарахованих за ним відсотків, то вважає їх непомірно високими, а враховуючи вимоги Закону України «Про споживче кредитування», їх розмір не відповідає критеріям розумності та справедливості.
У судовому засіданні відповідач підтримав свій відзив та просив позов задовольнити частково.
27 лютого 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він звернув увагу на те, що відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та наявності за ним заборгованості за тілом кредиту та відсотками. У зв`язку з цим просив позов задовольнити у повному обсязі.
03 березня 2025 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому позивач повторно висловив прохання щодо зменшення відсотків за кредитним договором.
Заяви, клопотання учасників справи
В прохальній частині позовної заяви позивач просить проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача та проти винесення заочного рішення не заперечує.
03 січня 2025 року позивач надав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.
13 січня 2025 року відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з ознайомлення з матеріалами справи.
29 січня 2025 року відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.
05 лютого 2025 року від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 19 грудня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 30 січня 2025 року.
Розгляд справи відкладався на 27 лютого, 07 квітня та 14 квітня 2025 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - юридична особа, основним видом діяльності якої є: 64.19: Інші види грошового посередництва; 64.92: Інші види кредитування (а.с.47) та є фінансовою установою, що підтверджується витягом Національного банку України з Державного реєстру фінансових установ (а.с.51).
26 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 (відповідач, позичальник) було укладено Договір № 493270-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит, Електронна форма) (далі кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримує кошти та зобов`язується їх повернути, сплативши проценти за користування кредитом та комісію у порядку на та умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Відповідно до пункту 2.1 якого відповідач отримав кредит у сумі 40 000,00 грн. на 24 тижні з датою повернення 10 вересня 2024 року (пункт 2.7 кредитного договору) (а.с.18). Ставка за кредитним договором становить 2,0 % в день та є фіксованою (пункт 2.3 кредитного договору). Денна процентна ставка - 0,95% (пункт 2.11 кредитного договору). Комісія за надання кредиту складає одноразово 6 000,00 грн (пункт 2.5 кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 104 040,00 грн (пункт 2.8 кредитного договору).
Інформація щодо умов видачі та повернення кредиту продубльована у Паспорті споживчого кредитування (а.с.27).
Порядок отримання кредиту відповідачем із зазначенням дати та часу дій відображений у візуальній формі послідовності дій Клієнта (а.с.33).
Листом від 28 листопада 2024 року ТОВ «Платежі онлайн» повідомило про те, що кредитні кошти у сумі 40 000,00 грн були перераховані відповідачу (а.с.35).
Згідно з випискою за кредитним договором за період з 26 березня до 10 вересня 2024 року, наданою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду, відповідачу було перераховано суму кредиту 26 березня 2024 року (а.с.130).
Розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем до матеріалів справи, містить інформацію про заборгованість відповідача станом на 26 листопада 2024 року та становить: 173 727,26 грн, з яких; 40 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6 000,00 грн заборгованість за комісією, 127 727,26 грн заборгованість за відсотками (а.с.12-13).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ним та позивачем кредитного договору. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач заперечив проти повного задоволення, визнав позов частково щодо тіла кредиту, а суму відсотків за його користування просив зменшити, оскільки вони є непомірно високими.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог кредитних договорів відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, передбачені вказаними вище договорами. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу, що як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого, у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав кредитний догововір шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Позивач, з яким відповідач уклав кредитний договір, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договорів було б неможливе.
У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має підстави вимагати від відповідача його виконання, позовні вимоги є обґрунтованими.
При цьому, суд звертає увагу, що не наділений правом зменшувати відсотки за користування кредитними коштами, оскільки це є втручанням у договірні правовідносини позивача та відповідача.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідач 26 березня 2024 року отримав кредит у сумі 40 000,00 грн на 24 тижні з датою повернення 10 вересня 2024 року з денно процентною ставкою - 0,95 %. Загальна сума кредиту складає 104 040,00 грн.
Пролонгацію кредитного договору відповідно до його умов сторони не здійснювали. Таким чином, строк дії кредитного договору з 26 березня 2024 року до 10 вересня 2024 року відповідно із розрахунками, зробленими первісними кредиторами під час їх укладення та підпису відповідачем, який з цими розрахунками погодився.
Таким чином, суд задовольняє частково позовну вимогу, з урахуванням визнання позивачем тіла кредиту, а саме стягує із відповідача заборгованість за кредитом у сумі 104 040,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 40 000,00 грн, відсотків за користування ним 58 040,00 грн, комісії 6 000,00грн.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач частково заперечуючи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та відповідача, доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією № 8507 від 09 грудня 2024 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, з відповідача стягується судовий збір на користь позивача пропорційно у сумі 1 450,78 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 525, 526, 527, 530, 610, 625, 627, 628, 617, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, законом України «Про споживче кредитування», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», адреса: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок №26, офіс №411, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва