ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1705/25 Справа № 932/7724/23 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демарчук Наталі Олександрівни на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року у складі судді Кудрявцевої Т.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом (а.с. 1-6), посилаючись на те, що 08.03.2023 року у м.Дніпро між автомобілем марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 , та автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , сталася ДТП, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2023 року, прийнятої за результатами розгляду справи №932/2850/23, ОСОБА_3 визнано винним у ДТП, яке мало місце 08.03.2023, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», за заявою ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 71 607,22 грн.

З огляду на те, що виплачена сума страхового відшкодування не відповідає розміру завданої шкоди, а її вимога щодо здійснення доплати залишилась без позитивного результату, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 88 392,78 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено (а.с. 90-95).

Не погодившись з таким рішення суду, представник ОСОБА_1 адвокат Демарчук Н.О. подала апеляційну скаргу (а.с. 100-103), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 121-122).

Представником ОСОБА_1 адвокатом Демарчук Н.О. подано письмові пояснення (а.с. 138-140).

Представником ПАТ «НАСК «Оранта» подано додаткові пояснення (а.с. 142-143).

Представником ОСОБА_1 адвокатом Демарчук Н.О. подано додаткові пояснення (а.с. 155-156, 156-160).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.03.2023 року в м.Дніпро на перехресті вул. Князя Володимира Великого та вул. Воскресенська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті вказаної ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Згідно копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2023 року, винесеної за результатами розгляду справи №932/2850/23, ОСОБА_3 визнано винним у скоєні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08.03.2023 року між автомобілем марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно витягу з бази МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 08.03.2023 року застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», ліміт за майнову шкоду 160 000,00 грн.

Відповідно до копії висновку судового експерта ОСОБА_4 від 28.04.2023 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 235 732,20 грн. Ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 53 964,98 грн. Також у висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 465 662,62 грн, а його вартість до ДТП 235 732,20 грн.

Відповідно до копії рахунку №032, складеного ФОП ОСОБА_5 , вартість ремонту автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 558 795,00 грн.

Згідно копії звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №24137, складеного оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна», вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 71 607,22 грн, що є різницею між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП.

Відповідно до копій страхових актів №ОЦВ-3Д-23-04-88906/1 та №ОЦВ-3Д-23-04-88906/2 й розрахунків страхового відшкодування, вирішено визначити суму страхового відшкодування на рівні 71 607,22 грн.

Згідно копії платіжної інструкції №06/06/2023, ПАТ «НАСК «Оранта» за заявою ОСОБА_1 перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_5 у рахунок відшкодування шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , 71 607,22 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач обґрунтовує розмір спричиненої йому шкоди в розрізі вартості автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , до ДТП та після ДТП, саме висновком експерта, долученим до позовної заяви, однак, враховуючи те, що вказаний висновок не містить посилання щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, та те, що його виготовлено для надання до суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (далі Методика).

Статтею 22 Закону встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, третьої особи.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 34.4 статті 34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Відповідно до пункту 1.3 Методики вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість збитку, яка завдана колісному транспортному засобу і яка підлягає відшкодуванню, визначається з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Тому, з урахуванням вимог пункту 1.3 Методики слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в пункті 2.4 поняттю вартості матеріального збитку.

Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в пункті 5.1 Методики.

Відповідно до пункту 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно пунктів 8.1, 8.5 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (пункт 4.3 Методики).

Наведені вище норми Методики вказують на те, що результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), експертним дослідженням або висновком експерта (якщо складається судовим експертом).

Встановлено, що при виплаті страхового відшкодування відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» керувався звітом оцінювача ОСОБА_6 №24137 від 29 травня 2023 року.

Проте, звіт вказаного оцінювача складений з порушенням вимог пунктів 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки оцінювач ОСОБА_6 , який складав звіт про оцінку матеріального збитку, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Оцінювач Курилович Д.Ф. при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі договору доручення, що може свідчити про його заінтересованість при вчиненні дій в інтересах відповідача.

Доказів того, що вказаний оцінювач ОСОБА_6 має свідоцтво судового експерта, яке надавало б йому право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження, суду не надано.

Крім того, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно частини другої статті 11 вказаного Закону замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Водночас, позивачем надано висновок експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №90С23, складений 28 квітня 2023 року судовим експертом Пилипенком О.С. за заявою ПАТ «НАСК «Оранта», який діяв на підставі свідоцтва №1062 від 27 листопада 2006 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Оскільки власник пошкодженого майна не ініціював проведення оцінки свого майна іншим суб`єктом оціночної діяльності, та обґрунтовує свої позовні вимоги на підставі висновку судового експерта Пилипенка О.С., який безпосередньо оглядав пошкоджений ТЗ позивача, дії страхової компанії щодо використання звіту про оцінку майна, який був складений оцінювачем ОСОБА_6 при розрахунку страхового відшкодування, порушують вимоги діючого законодавства.

Таким чином, оскільки страховиком при виплаті позивачу страхового відшкодування було взято за основу звіт про оцінку майна, який складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому звіт №24137 від 29 травня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (п.п. 44, 45) сформувала правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Також у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №607/14918/15-ц, від 16 травня 2019 року у справі №202/7844/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17 та від 07 квітня 2021 року сформована правова позиція щодо неможливості брати до уваги звіт експерта автотоварознаця, який особисто не оглядав транспортний засіб.

Якщо розмір страхового відшкодування не перевищує встановлені ліміти відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілим особам, то саме відповідач є зобов`язальним суб`єктом перед позивачем в частині належного виконання покладених на нього законом обов`язків.

Крім того, згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не був ознайомлений із звітом №24137 від 29 травня 2023 року. Розмір страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався.

Представником позивача було надіслано відповідачу запит-вимогу щодо здійснення доплати страхового відшкодування саме на підставі висновку судового експерта Пилипенка О.С., який здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу в якості представника ПАТ «НАСК «Оранта» та склав висновок на їх замовлення.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наданий позивачем висновок автотоварознавчого дослідження №90С23, складений 28 квітня 2023 року судовим експертом Пилипенком О.С.

Обґрунтування суду першої інстанції стосовно невзяття вищевказаного висновку до уваги колегія суддів вважає такими не заслуговують на увагу та такими, що зроблені помилково без повного з`ясування обставин справи та неналежної оцінки наданим у справі доказам.

Суд першої інстанції посилався лише на те, що вказаний висновок не містить посилання щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, та те, що його виготовлено для надання до суду.

З цього приводу колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до висновку Верховного суду викладеного в постанові від 18.04.2024 року по справі №701/453/21, провадження №61-10931св23: ''Аргументи касаційної скарги на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 20 червня 2019 року № 75, складений судовим експертом-автотоварознавцем Почтаренком О. Г. на замовлення ОСОБА_2 , є неналежним та недопустимим доказом, є помилковими з таких підстав.

У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Зазначений висновок було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний висновок не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка його виконувала, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості автотранспортних засобів, розміру матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу, стаж експертної роботи з 1997 року, тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі №761/15232/18 (провадження №61-19661св20).

Враховуючи, що висновок експерта Пилипенко О.С. №90С23 від 28.04.2023 року складено до пред`явлення позову та на договірних засадах між експертом та ПАТ «НАСК «Оранта», вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 13 Закону України ''Про судову експертизу'' незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

Як зазначено вище, висновок експерта Пилипенко О.С. №90С23 від 28.04.2023 року складено на договірних засадах, тому висновок експертного дослідження складено з урахуванням особливостей його оформлення згідно п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка не вимагає, щоб висновок містив посилання,.що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що висновок експерта Пилипенко О.С. №90С23 від 28.04.2023 року є належним доказом у даній справі.

Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» не спростував висновок експерта Пилипенко О.С. №90С23 від 28.04.2023 року.

Таким чином, враховуючи, що страхове відшкодування було частково сплачене ПАТ «НАСК Оранта» в розмірі 71 607,22 грн, то з останнього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню решта суми страхового відшкодування в розмірі 88 392,78 грн у відповідності до висновку судового експерта Пилипенко О.С. №90С23 від 28.04.2023 року.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, з урахуванням обов`язку страховика, передбаченого положеннями статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувати шкоду, завдану майну ОСОБА_1 внаслідок ДТП, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта», заперечуючи проти позову, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази і дав їм неналежну оцінку, внаслідок чого ухвалив судове рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демарчук Наталі Олександрівни здовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 88 392 грн 78 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 02 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна