Справа № 204/4009/25
Провадження № 2-о/204/136/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

14 квітня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Чудопалова С.В. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

установив:

11.04.2025 до року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території України. Оглянувши заяву і додані до неї матеріали, суд доходить висновку, щозазначена заява підлягає залишенню без руху з огляду на таке. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідатистатті 175 ЦПК України, а також вимогамстатті 177 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів). Частиною 2 ст. 318 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), за змінами станом на 17.10.2024, підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затвердженанаказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,зареєстрованим уМіністерстві юстиціїУкраїни 25.10.2006за №1150/13024(далі-лікарське свідоцтвопро смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затвердженанаказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,зареєстрованим уМіністерстві юстиціїУкраїни 25.10.2006за №1150/13024(далі-фельдшерська довідкапро смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г)рішення судупро оголошенняособи померлою; ґ)рішення судупро встановленняфакту смертіособи впевний час; д)повідомлення державногоархіву абоорганів Службибезпеки Україниу разіреєстрації смертіосіб,репресованих зарішенням несудовихта судовихорганів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Отже, підставою для проведення державної реєстрації смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт смерті, а саме, медичного документу закладу охорони здоров`я, який би підтверджував факт смерті особи, відносно якої необхідно встановити цей факт у судовому порядку. Тобто, заявником в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177, ч. 2 ст. 318 ЦПК України, не зазначено та не надано до суду докази, які б підтверджували факт смерті його батька на тимчасово окупованій території України, а саме, медичного документу закладу охорони здоров`я, тобто лікарського свідоцтва про смерть або фельдшерської довідки про смерть,що підтверджуєфакт смерті, та не долучено інших документів, які достовірно підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України. Надана заявником копія «свидетельства о смерти», відповідно до положень статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними та не створюють правових наслідків і не можуть бути самі по собі належними доказами при судовому розгляді. Окрім того, заява про встановлення факту смерті в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК Українисуддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно з ч.3ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цьогоКодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає залишенню без руху. Протягом встановленого строку заявнику необхідно усунути вказані недоліки шляхом подання до суду заяви разом з її копіями, відповідно до кількості учасників справи, яка містить, серед іншого, відомості про наявність або відсутність у учасників справи електронного кабінету, та яка містить зазначення доказів, які б підтверджували факт смерті особи на тимчасово окупованій територій України, а саме медичного документу закладу охорони здоров`я; та надання таких доказів до суду разом з їх копіями, відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статями175,177,260,261,294,315,318 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху заявуОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Надати заявнику строк п`ять днів з дня отримання ним копії цієї ухвали на усунення зазначених недоліків заяви. Роз`яснити заявнику, що у разі якщо недоліки заяви у вказаний строк не будуть усунені, заява вважається неподаною та повертається заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В.Чудопалова