Провадження № 2/554/957/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Материнко М.О.,

за участю секретаря судових засідань - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачу нанесено матеріальну шкоду у розмірі 1098,00 грн. (протиправне примусове списання коштів) та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., завданої внаслідок порушення прав та інтересів позивача, спричиненої протиправною поведінкою ВДВС, яка стала причиною душевних страждань, переживань, обурень та негативних емоцій, незадовільних умов проживання спричинених протиправною поведінкою службових та посадових осіб щодо позивача та членів його сім`ї, близьких родичів. При цьому, завдана моральна шкода є суттєвою, оскільки полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які позивач переніс під час тривалого несправедливого відношення до нього, розчарування в системі органів державної влади держави Україна, додаткове психологічне напруження виникло у нього внаслідок правової невизначеності, що викликало почуття душевного болю, при тому, що із 17.06.2024 та по 10.10.2027 у позивача були арештовані всі кошти, що загрожувало нормальному існуванню людині з інвалідністю. Активне службова недбалість до виконання своїх обов`язків відповідача та зухвала його байдужість, викликали у позивача почуття тривоги, страху і занепокоєння за своє психологічне здоров`я та часткову втрату стресостійкості.

Ухвалою судді від 05.12.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

03.01.2025 року до суду надійшов відзив Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 та закрити провадження у справі. Зазначають, що Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляє, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 75313990 з примусового виконання постанови серії 4АВ №05398644 від 28.03.2024 року, виданої Національною поліцією України Департаментом патрульної поліції управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 грн. на користь держави. У зв`язку з повним погашенням заборгованості, а саме з арештованих рахунків боржника були списані кошти в сумі 1098 грн., які надійшли на депозитний рахунок відділу 11.10.2024 року (перераховано витрати виконавчого провадження в сумі 350 грн., виконавчий збір в сумі 68 грн., штраф на користь Національної поліції України в сумі 680 грн, державним виконавцем 11.10.2024 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №75313990, керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №440/7550/24 постанову державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2024 та інші процесуальні документи винесені у межах виконавчого провадження № 75313990 скасовані, оскільки заяву від 20.05.2024 № 738706/41/47-2024 про примусове виконання рішення подано до Полтавського ВДВС у Полтавському районі неуповноваженою особою. На підставі викладено, начальником Полтавського ВДВС у Полтавському районі Усатим С.М. 29.11.2024 постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2024 та інші процесуальні документи, в межах вищезазначеного виконавчого провадження, скасовано. Керуючись пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону 29.11.2024 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. У зв`язку зі скасуванням рішення, сума заборгованості в розмірі 1098 грн. повернуто ОСОБА_1 . Таким чином, стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу повинен звертатися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом, із заявою про виконання рішення суду. Позивач ОСОБА_1 просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 30000,00 грн., при цьому, жодним доказом такі вимоги не підтверджує. Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Керуючись ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Також, звернення та скарги ОСОБА_1 направлялися як на адресу Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та через орган державної виконавчої служби вищого рівня та за допомогою гарячої лінії, на які були надані розгорнуті відповіді. Щодо моральної шкоди, позивачем не надано жодних підтверджуючих документів, висновків експерта перенесення моральних страждань, втрати стресостійкості, погіршення психологічного здоров`я, тощо. В наслідок чого, також неможливо об`єктивно оцінити рівень страждань або принижень, які заподіюють моральну шкоду. Отже, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Керуючись п.2 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позивач направила до суду заяву, в якій зазначила, що 27.01.2025 ВДВС повернуло позивачу 1098,00 грн., а тому просила в частині позовних вимог щодо стягнення 1098 грн. закрити, в іншій частині позовних вимог позов підтримувала повністю. В позовній заяві просила розглядати за відсутності позивача.

Представник Полтавського ВДВС у Полтавському районі подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано жодних підтверджуючих документів, висновків експерта перенесення моральних страждань, погіршення психологічного здоров`я, внаслідок чого неможливо оцінити рівень страждань, які заподіюють моральну шкоду.

Суд, дослідивши письмові докази, які долучені до матеріалів справи, приходить до наступних висновків.

Ухвалою суду було закрито провадження в частині стягнення з відповідача 1098 грн, оскільки відсутній предмет спору.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктами 3, 4, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Суд вважає, що позивач не надав доказів того, що йому завдано моральної шкоди діями відповідача, так як позивач ОСОБА_1 просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 30000,00 грн., при цьому, жодним доказом такі вимоги не підтверджує.

Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Керуючись ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Також, звернення та скарги ОСОБА_1 направлялися як на адресу Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та через орган державної виконавчої служби вищого рівня та за допомогою гарячої лінії, на які були надані розгорнуті відповіді.

Щодо моральної шкоди, позивачем не надано жодних підтверджуючих документів, висновків експерта перенесення моральних страждань, втрати стресостійкості, погіршення психологічного здоров`я, тощо. В наслідок чого, також неможливо об`єктивно оцінити рівень страждань або принижень, які заподіюють моральну шкоду. Отже, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Однак суд, приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому саме відповідачами моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко