ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/3767/24

провадження № 22-ц/4809/463/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Браверман Владислав Олександрович, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2024 року (суддя Іванова Н.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю,-

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, яким, з урахуванням поданих уточнень, просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення його до вказаної квартири, та зобов`язати відповідача надати ключі від вхідних дверей до квартири.

Мотивував його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана ним з прилюдних торів, проведених Державним підприємством «Сетам», з реалізації арештованого нерухомого майна, яка належала ОСОБА_3 . Законність придбання у власність вказаної квартири, підтверджується Постановою ВС від 06 грудня 2023 року, справа № 404/7738/21, провадження № 61-7707св23.

Вказав, що до реалізації на прилюдних торгах вказаної квартири ОСОБА_3 в ній не проживав, а проживала його мама ОСОБА_4 , яка до теперішнього часу спірну квартиру не звільнила, на його неодноразові усні прохання та письмову вимогу, яка направлялась їй 05 травня 2023 року, не реагує. Відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні належною йому квартирою, іншого житла він не має, однак заселитися він не може, оскільки відповідач не надає йому ключі від квартири. Коли він приходить до квартири відповідачка двері не відкриває та не пускає його до власного житла, що підтверджується його зверненнями до правоохоронних органів.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачка проживаючи в його квартирі користується комунальними послугами, але їх не оплачує, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по послугам. Зокрема, станом на 01 березня 2024 року заборгованість з водопостачання та водовідведення становить 24 552,52 грн. за послуги з управління багатоквартирним будинком (квартплата) понад 4500 грн., за послуги компанії «Екостайл» (вивезення сміття) понад 1900 грн та ін.

Також вказав, що відповідачка не допускає в квартиру контролерів водоканалу та працівників КП «Молнія» для обстеження димовентиляційних каналів, що порушує правила споживання та умови використання електричної енергії.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2024 року позов задоволено.

Суд вирішив:

-усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_1 надати ключі ОСОБА_2 від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 ;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1211, 20 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник скаржника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу поза межами позовних вимог, оскільки позивач подав заяву про зміну предмета позову після закриття підготовчого судового засідання, та клопотання про поновлення строку на подання такої заяви не заявляв. Вимога про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити приміщення квартири від особистих речей, фактично є позовом про її виселення, з яким позивач вже звертався, тому суд мав залишити позовну заяву без розгляду.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва від 06 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Потьомкіною І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 896 (а.с.7).

У свідоцтві вказано, що квартира раніше належала ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек О.О. 23 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 3360, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 30 жовтня 2006 року; реєстраційний номер майна: 16417151, дата внесення запису про нерухомість 18 жовтня 2006 року.

У вказаній квартирі на час її придбання та по теперішній час проживає ОСОБА_1 , що нею не заперечується.

З листа Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 22 квітня 2024 року вбачається, що позивач по факту чинення йому ОСОБА_1 у доступі до спірної квартири перешкод звертався до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області 27.03.2024, 12.04.2025, 17.04.2025, 19.04.2025 (а.с.17).

Встановивши те, що відповідачка створює позивачу перешкоди у користуванні вказаним житлом, не допускає його до квартири, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо вселення його в належну йому квартиру та зобов`язання відповідачки надати йому ключі від квартири.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції правильно встановив, що позивач чинить перешкоди позивачу у доступі до спірної квартири, а тому дійшов обґрунтованого висновку про усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні належної йому квартирою шляхом вселення в квартиру з зобов`язанням відповідача надати йому ключі від вхідних дверей.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийняв заяву про зміну предмета позову з порушенням норм процесуального права, тобто після закриття підготовчого судового засідання та без подання клопотання про поновлення строку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому ч.2 ст.376 ЦПК України обумовлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Вказані представником відповідачки порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи і не відносяться до тих, що передбачені ч.3 ст. 376 ЦПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Браверман Владислав Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.04.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич