___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/973/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» 13.12.2024 звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті належних внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 у розмір 21895,19 грн, з яких: 1358,90 грн заборгованість внесків на утримання будинку та прибудинкової території, 6812,10 грн інфляційних витрат, 1544,38 грн 3% річних від простроченої суми, а також про стягнення судових витрат зі сплати судового збору розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Представник позивача посилається на те, що згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та №181. Будинок, в якому мешкає відповідачка, знаходиться на балансі та обслуговується позивачем - ОСББ "ДОБРОБУТ", що підтверджується актом приймання-передачі житлового комплексу (загального та неподільного майна), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ДОБРОБУТ» свої обов`язки відповідно до законодавства України виконує належним чином. Разом з тим, у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків зазначених вище, в частині несвоєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги, сплати належних платежів та внесків (з оплати внесків на утримання території) за ОСОБА_1 , утворилась заборгованість перед ОБ`ЄДНАННЯМ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ДОБРОБУТ», що станом на 31.10.2024 року складає за квартирою АДРЕСА_3 13 581,90 грн, що підтверджується довідкою про заборгованість перед ОСББ «Добробут» з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Несплата відповідачкою належних сум на обслуговування будинку та прибудинкової території є порушенням прав інших осіб, які є власниками квартир в даному житловому будинку. Фактично такі власники сплачують за відповідачку надані їй послуги, а саме: вивезення сміття, прибирання місць загального користування, енергопостачання ліфтів, інше.

На підставі вищенаведеного, для захисту інтересів власників квартир в житловому будинку, позивач ОСББ "Добробут" звертається до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті належних внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 у розмір 21895,19 грн, з яких: 1358,90 грн заборгованість внесків на утримання будинку та прибудинкової території, 6812,10 грн інфляційних витрат, 1544,38 грн 3% річних від простроченої суми.

Ухвалою суду від 10.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Представник відповідача ОСОБА_2 03.02.2025 надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість розрахунків, інфляційних витрат, та трьох відсотків річних від простроченої суми у зв`язку з відсутністю даної заборгованості та не наданням позивачем достовірних доказів щодо розрахунку суми заборгованості. Також зазначив, що позовні вимоги розраховані та заявлені за період з 01.07.2017 по 31.10.2024, тобто вимоги заявлено без врахування строків загальної та спеціальної позовної давності. Крім того, ОСББ «ДОБРОБУТ» до позовної заяви не надало протоколів зборів співвласників ОСББ «ДОБРОБУТ», калькуляції кошторису тарифів з 01.07.2017 по 31.10.2024, структури кошторису тарифів 01.07.2017 по 31.10.2024, договорів з комерційними організаціями, які обслуговують будинок, що не дозволяє визначитися за якими тарифами нараховувався борг. Представник відповідачки в обгрунтовання позовних вимог надав копії платіжних інструкцій, на підтвердження щодо сплати ОСОБА_1 членських взносів та відсутності заборгованості, а саме таких квитанцій:

№0.0..1 за жовтень 2021 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за жовтень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за жовтень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за листопад 2021 у сумі 181,19 грн;

№0.0..1 за грудень 2021 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за грудень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за жовтень 2024 у сумі 300,00 грн; №0.0..1 за листопад 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за грудень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за грудень 2024 у сумі 300,00 грн; №0.0..1 за січень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за січень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за січень 2024 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за лютий 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за лютий 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за лютий 2024 у сумі 250,00 грн; №0.0..1 за березень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за березень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за березень 2024 у сумі 250,00 грн; №0.0..1 за квітень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за квітень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за квітень 2024 у сумі 250,00 грн; №0.0..1 за травень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за травень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за травень 2024 у сумі 250,00 грн; №0.0..1 за червень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за червень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за червень 2024 у сумі 250,00 грн; №0.0..1 за липень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за липень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за липень 2024 у сумі 250,19 грн; №0.0..1 за серпень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за серпень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за серпень 2024 у сумі 300,00 грн; №0.0..1 за вересень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за вересень 2022 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за вересень 2023 у сумі 181,19 грн; №0.0..1 за вересень 2024 у сумі 300,00 грн на загальну суму 8073, 32 гривень.

Представник позивача 10.02.2025 надав відповідь на відзив, відповідно до якого не згоден з аргументами відповідача, вважає, окрім іншого, твердження позивача щодо здійснення регулярних внесків та надання підтверджуючих документів не спростовують суму заборгованості, який наданий стороною позивача, заперечує проти застосування строків позовної давності.

Сторона відповідача 19.02.2025 надала заперечення на відповідь на відзив, у якому окрім іншого зазначає, що з наданих позивачем протоколів загальних зборів неможливо встановити прийняття рішення про встановлення тарифу 3,48 грн за кв.м. та відповідно 4,11 грн за кв.м.; за відсутності в матеріалах справи Статуту неможливо встановити дотримання порядку проведення загальних зборів від 11.04.2017 та 03.03.2019; послалася на заборону під час воєнного стану застосовувати норми ст. 625 ЦПК УКраїни.

24.02.2025 сторона позивача надала додаткові пояснення по справі, відповідно до яких не погоджуються з наведеними аргументами позивача, вважаючи їх необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Представник ОСОБА_1 адвокат Клабуков Р.В. доводить, що заявлені позивачем суми заборгованості за житлово - комунальні послуги не є достовірними. Відповідачкою регулярно здійснювались оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, зокрема за період з жовтня 2021 по теперішній час, про що свідчать вищезазначені платіжні інструкції Приватбанку. Згідно довідки позивача про заборгованість відповідачки перед ОСББ «Добробут» станом на 31.10.2024 за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 становить 13 561,90 гривень. Відповідно розраховані збитки від інфляції з 31.07.2017 у сумі 6812,110 грн, розраховані 3% річних з 31.07.2017 у сумі 1544,38 гривень.

В довідці стягувача заборгованість обчислюється з тарифу 3,48 грн/1 кв.м. з 01.06.17; та тарифу 4,11 грн/1 кв.м з 01.04.19.

Проте, до позовної заяви не додано протоколів загальних зборів ОСББ «ДОБРОБУТ» про затвердження названих тарифів та відповідні калькуляції формування тарифів на підтвердження обгрунтованості вимог. Тому вважає, що тариф 3,48 гривень та тариф 4,11 гривень, на який посилається позивач у своїх розрахунках заборгованості не затверджений зборами співвласників у встановленому порядку, що свідчить про необгрнунтованість вимог.

Щодо строків позовної давності

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набув чинності було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину (ст. 257 ЦПК України встановлює загальну позовну давність у три роки). Набув чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

У подальшому Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Набув чинності 17.03.2022 та який 14.01.2025 був продовжений.

Отже, строки, визначені статею 257 ЦПК України, по вимогам за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, яка утворилась з 01.07.2017 по 31.10.2024, не сплинули.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Суд вважає, що позивачем, ОСББ «Добробут», не доведено належним чином обґрунтованість підстав позову, а саме, наявності у відповідачки заборгованості в розмірі 21 895,19 грн за послуги з управління багатоквартирним будинком та прибудинковою територією.

Й, навпаки, відповідачкою повністю спростовано підстави позову.

Під час розгляду справи позивач не надав калькуляції кошторису тарифів ОСББ «Добробут» з 01.07.2017 по 31.10.2024 та структури кошторису тарифів ОСББ «Добробут» з 01.07.2017 по 31.10.2024, з яких би вбачалось, які саме послуги надаються відповідачу та в яких об`ємах, а також не надані акти виконаних робіт та/або акти наданих послуг, за якими ОСББ «Добробут» нарахована заборгованість ОСОБА_1 з 01.07.2017 по 31.10.2024, отже позивачв не надав зазначених документів та не підтвердив факту надання відповідних послуг відповідачці.

Із наданого розрахунку заборгованості не вбачається, що при складанні розрахунку заборгованості зараховувались суми, які відповідачка сплатила згідно копій вищевказаних квитанцій.

Таким чином, позивачем з об`єктивністю та достовірністю не підтверджено те, що наданий ним розрахунок заборгованості за ці послуги відповідає діючим тарифам на послуги та дійсності, з нього неможливо з`ясувати, які саме послуги відповідачем спожиті, їх складові, кількість та вартість, які спожиті послуги оплачені ним та в якому розмірі, тому цій доказ є недостовірним, недостатнім й не може бути прийнятий до уваги.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги є незаконними, необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Таким чином, позивачем не доведено належним чином те, що відповідачка порушила його права, тому у відповідності до статей 15, 16 ЦК України вказане право позивача не підлягає захисту судом.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. ОСББ «Добробут» не обґрунтовало належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами правомірність сум, які повинні підлягати стягненню з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСББ «Добробут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2017 р. по 31.10.2024 р. у розмірі 21895,19 грн, з яких: 1358,90 грн заборгованість внесків на утримання будинку та прибудинкової території, 6812,10 грн інфляційних витрат, 1544,38 грн 3% річних від простроченої суми, а також про стягнення судових витрат зі сплати судового збору розмірі 3028,00 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатова 13Б», , адреса: м. Одеса, вул. Філатова академіка, 13Б.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення складене та підписане 02.05.2025.

Суддя Ю. А. Скриль