Провадження №2/337/450/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що 07.02.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику №. Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору відповідачка ОСОБА_1 07.02.2024 отримала у позику грошові кошти в сумі 14000,00 грн. шляхом перерахування на банківський рахунок на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалась повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно умов договору. Тип позики - кредит, який надано для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строком на 30 днів, дата повернення позики - 08.03.2024, дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності - 1,99 % на день (726,35 % річних), процентна ставка Позаакційна (базова) - 2,99% на день (1091,35% річних) фіксована. При цьому, Товариством враховані встановлені законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки, передбачені Законом України «Про споживче кредитування», а також враховуючи користування позикою понад встановлений договором строк, нарахування процентів за користування позикою здійснювалось за процентною ставкою в розмірі 2,5 % в день. Відповідачка свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідачки перед позивачем складає 124950,00 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредиту в сумі 14000,00 грн.; заборгованості за процентами в сумі - 110950,00 грн. (14000 х 2,5% х 317), проценти нараховувалися по 20.12.2024 року включно.

Позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 24.12.2024 було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено у справі підготовче судове засідання.

08.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача -адвоката Безсмертного С.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позову посилаючись на те, що позивачем неправомірно було нараховано відсотки за договором позики, оскільки відповідачка ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2022 по теперішній час та відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнена від нарахування відсотків за вказаним договором позики. Також зазначив, що відповідачка заперечує факт укладання договору позики з позивачем, отримання кредиту та розмір заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, а з наданих позивачем доказів не можливо встановити факт укладання договору. ОСОБА_1 не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Позивачем не надано доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. На підтвердження укладення з відповідачем договору у електронній формі позивач не надав електронних доказів, що підтверджують укладення між сторонами договору в електронній формі, як і не надав електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Позивачем не надано жодних виписок та розрахунків заборгованості за кредитним договором, які б підтверджували би факт видачі суми кредиту, перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, нарахування відсотків за кредитним договором та внесення відповідачкою коштів в рахунок погашення кредиту. Долучена копія квитанції до платіжної інструкції №19760-80 від 07.02.2024 не є достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки містить зазначення номеру картки частково НОМЕР_2 без зазначення банківської установи. Платіжне доручення, за яким здійснено переказ для зарахування на платіжну картку, само по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту в сумі 14000 грн. без інформації від банківської установи про рух коштів по картці відповідача. Докази від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці № НОМЕР_2 відсутні. Довідка, на яку посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, видана ТОВ «ФК «Контрактовий дім», не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. Також зазначає, що позивач здійснив нарахування відсотків за договором надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024 як у межах строку його дії, тобто протягом 30 днів, так і після закінчення строку його дії, тобто після 08.03.2024, внаслідок чого розмір заборгованості за відсотками є неправомірним та не відповідає ст. 1050 ЦК України та правовим позиціям Верховного Суду. За розрахунками сторони відповідача розмір процентів необхідно розраховувати наступним чином: 14000,00 грн (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) /100 % х 2,99 % (узгоджений сторонами у п. 1.5 договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору) = 418,60 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам становить 12558,00 грн. (418,60 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 30 днів (строк дії договору, визначений сторонами у п. 1.2 договору)). Тому, загальний розмір заборгованості повинен становити: 14000,00 грн. + 12558,00 грн. = 26558,00 грн. просить у задоволення позову відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу 7000,00 грн.

13.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що ОСОБА_1 , як дружині військовослужбовця, дійсно мають бути застосовані пільги (списання процентів за користування кредитом) з 18.05.2024 (дата набрання чинності Закону України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку»). Оскільки договір про надання грошових коштів у позику № між сторонами було укладено 07.02.2024, отже, з 07.02.2024 по 18.05.2024 Товариство має право нараховувати проценти за користуванням кредитом. Відповідно до договору: тіло кредиту - 14 000,00 грн.; процентна ставка - 2,5% у день; кількість днів прострочення (з 07.02.2024 по 18.05.2024) - 101 день; заборгованість за процентами становить: 35 350,00 грн. з розрахунку 14000 х 2,5% х 101; загальна заборгованість за договором 49 350,00 грн, з розрахунку 35 350 грн. + 14000 грн. З приводу заперечень представника відповідача про використання відповідачем одноразових ідентифікаторів для підписання договору про надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024 зазначає, що позивачем надано: договір надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024, Паспорт споживчого кредиту, Протокол підпису Договору про надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024 від ТОВ «Іннова Фінанс», протокол підпису паспорту споживчого кредиту та Роздруківку з електронної пошти, які підтверджують відправлення одноразового ідентифікатора позичальнику. У електронному листі, відправленому на електрону пошту відповідачу задля підписання Договору та Паспорту кредиту зазначено (цитата): «Унікальний одноразовий ідентифікатор для «Паспорта кредиту» mwakpwi8f, Унікальний одноразовий ідентифікатор для «Кредитного договору» r7vfrt6dl». Також, у реквізитах Договору про надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024 зазначений одноразовий ідентифікатор «r7vfrt6dl» та час підписання: 07.02.2024 21:21, а у Паспорті Кредиту одноразовий ідентифікатор «mwakpwi8f» та час: 07.02.2024 21:21. Отже Договір про надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024 та Паспорт споживчого кредиту є підписаними відповідачем. Звертає увагу, що одноразові ідентифікатори, які були надіслані ОСОБА_1 є складною алфавітно-цифровою послідовністю (комбінація цифр і літер) та є різні для Договору та Паспорту кредиту, що унеможливлює випадкове підписання електронних документів, та є усвідомленою дією відповідача. Підписавши Договір відповідач підтвердила свої наміри на отримання позики. Кошти кредиту надані Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки: НОМЕР_2 . Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Товариству реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок (п. 3.7 Договору). Враховуючи вимоги ЗУ «Про банки і банківську діяльність», позичальник не може надати первинний банківський документ про перерахунок суми позики, так як дана транзакція є банківською таємницею, позивач надав суду Квитанцію до платіжної інструкції №19760-1354-86493780, в якій видно дату операції (07.02.2024 21:21:22), суму перерахованих коштів (14000,00 грн), платника (ТОВ «Іннова Фінанс», , надавача платіжних послуг платника (ТОВ ФК «Контрактовий дім»), картку Позичальника ( НОМЕР_2 ). Щодо нарахування процентів за кожний день користування позикою, позивач таку позицію підтверджує судовою практикою, яка зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі - 49 350,00 грн та понесені судові витрати.

Крім того, 13.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в загальній сумі 49 350 грн.

Крім того, 13.01.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли клопотання про поновлення процесуального строку та витребування доказів, в якому просила поновити строк для подання клопотання про витребування доказів та витребувати докази у АТ КБ «ПриватБанк», а саме завірені належним чином документи, які підтверджують факт видачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів у позику відповідно до умов договору позики від 06.02.2024 у розмірі 14000,00 грн.

20.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Безсмертного С.М. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, серед іншого, зазначив, що пільга, передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється та діє для військовослужбовців з початку, а саме з 18.03.2014, і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, то з огляду на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування на період перебування її чоловіка на військовій службі нараховуватися не повинні. З огляду на те, що положення п. 15 ст. 14 Закону № 2011 в редакції Закону № 3633 покращує становище фізичної особи позичальника, а конструкція вказаної норми вказує на її ретроактивну дію, вказана норма може бути застосована до спірних правовідносин.

23.01.2025 під час підготовчого провадження суд в судовому засіданні на місці ухвалив поновити позивачу строк для подання клопотання про витребування доказів, прийняти відзив позивача до розгляду. Також судом постановлені ухвали про прийняття до розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог та витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк» - документів на підтвердження чи спростування інформації про зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів.

20.02.2025 надійшла витребувана судом інформація.

Ухвалою суду від 20.02.2025 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду.

27.03.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Безсмертного С.М. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на правову допомогу.

27.03.2025 суд в судовому засіданні на місці ухвалив долучити до матеріалів справи докази сторони відповідача на підтвердження витрат на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач та її представник в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Безсмертного С.М., в якій він просить провести судове засідання без участі відповідачки та її представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦКУ країни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675).

Відповідно до ст.3 цього Закону:

електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;

електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір відповіді пр. прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд встановив, що 07.02.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання грошових коштів у позику № (арк.21-25).

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 14000 грн. 00 коп. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього договору, його додатків.

Згідно з п.1.1.1, п.1.1.2, 1.1.3 договору: тип позики - кредит; мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; процентна ставка - фіксована.

Відповідно до п. 1.1.4. договору, дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс» - 1,5 % на день (547,5 % річних).

Згідно п. 1.1.5. договору, процентна ставка Позаакційна (базова) - 2,5% на день (912,5% річних).

Згідно з п.1.2., п.1.3.2 договору, строк позики (строк дії договору) - 30 днів, дата повернення позики 08.03.2024.

На період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,5% (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою (п.1.5 договору).

У межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5. цього договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті (п.1.5.1 договору).

У випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,5 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» Повторний кредит) перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (Базова) процентна ставка у розмірі 2,5 % на день від суми позики за кожен день користування позикою (п.1.6 договору).

Згідно з п.1.8 вказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути Товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку вказаного в п.1.2 та/або п.1.3 договору.

Відповідно до п.1.9. зазначеного договору, розрахунок сукупної вартості позики за дисконтною (зниженою) процентною ставкою та терміни платежу згідно строку передбаченого п.1.2 цього договору, зазначені в графіку розрахунків (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику), який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 до договору).

Відповідно до п. 1.10. договору позики, договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки «підписати». Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним.

За змістом розділу 6 договору - «Реквізити сторін», позичальником ОСОБА_1 зазначені, серед іншого, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер рахунку: НОМЕР_2 .

Зі змісту додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № від 07.02.2024 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику» вбачається: дата видачі позики/дата платежу: 07.02.2024/08.03.2024; кількість днів у розрахунковому періоді: 30; сума позики 14000 грн; проценти за користування позикою 6300 грн, реальна річна процентна ставка 9089,9%, загальна вартість позики 20300 грн (арк.25 зворот.-26).

Зазначений договір позики та додаток № 1 до договору підписано 07.02.2024 електронним підписом відповідачки ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора - r7vfrt6dl, що був надісланий на її електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується роздруківкою з електронної пошти від 07.02.2025 (арк.42).

Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), який містять аналогічні умови щодо суми, строку кредиту та процентів, підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - mwakpwi8f, що був надісланий на її електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується роздруківкою з електронної пошти від 07.02.2025 (арк.29-31, 42).

Згідно з анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/) ТОВ «Іннова Фінанс» здійснено ідентифікацію та верифікацію позичальника ОСОБА_1 через Систему BankID НБУ. Анкета містить серед іншого електронну пошту позичальника: ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронний платіжний засіб: НОМЕР_2 (арк. 9).

Також встановлено, що 16.05.2023 між ТОВ «ФК «Контрактний дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» укладено Договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, згідно з умовами якого клієнт (ТОВ «Іннова Фінанс») доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів (арк.10-14).

З квитанції до платіжної інструкції №19760-1354-86493780, термінал №1354, вбачається, що 07.02.2024 платником - ТОВ «Іннова Фінанс», надавач платіжних послуг платника - ТОВ «ФК «Контрактний дім» здійснено переказ коштів на рахунок АТ «Сенс Банк» в сумі 14000 грн з призначенням платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки НОМЕР_2 (арк.27).

Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 12.02.2025, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 07.02.2024 здійснено переказ коштів на суму 14000,00 грн. Інформація про платника: CASH*SENSE 02 CARD CARD, Visa Direct (арк.144).

Згідно розрахунку, наведеного позивачем у заяві про зменшення позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 49350, 00 грн. яке складається з: 14000,00 - заборгованість за тілом кредиту, 35 350,00 грн - заборгованість за процентами. Проценти розраховані: 2,5% (процентна ставка на день) х 101 (кількість днів прострочення з 07.02.2024 по 18.05.2024).

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №4 від 13.09.2024, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 з 28.12.2007 (арк.79-80).

Згідно з довідкою № 9288 від 11.09.2024, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 з 25.02.2022 по теперішній час проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (арк.78).

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов ТОВ «Іннова Фінанс» таким, що підлягає частковому задоволенню.

Так, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.

При цьому, договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

В даній справі судом встановлено, що договір позики № від 07.02.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді із застосуванням ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором «r7vfrt6dl», що був надісланий на її електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог частини 6 та 8 статті11 і статті12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

У вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк позики (кредиту), сплату процентів за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок продовження строку пролонгації позики тощо.

Договір № від 07.02.2024 є дійсними, у судовому порядку не оскаржувався.

Доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження укладення договору № від 07.02.2024, не можуть бути взяті до уваги, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

При цьому, факт ідентифікації ОСОБА_1 підтверджується Анкетою клієнта, наявною в матеріалах справи, з якої вбачається, що Товариством було здійснено ідентифікацію та верифікацію клієнта шляхом отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Вказана анкета, а також договір позики містять серед іншого електронну пошту позичальника: ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронний платіжний засіб: НОМЕР_2 , а також ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон позичальника ОСОБА_1 .

Посилання представника відповідача на недоведеність укладання договору з посиланням на позицію, яка зазначена у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Згідно з постановою Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Відповідно до положень ч. ч. 1 - 3 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Із наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 76 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Іннова Фінанс» на підтвердження своїх вимог надало суду електронні докази в паперовому вигляді, завіривши їх належним чином (шляхом накладення електронного підпису, оскільки позов та додані до нього додатки подані до суду через систему «Електронний суд»), відповідність їх оригіналу у суду не викликає сумнівів.

Суд також вважає доведеною обставину отримання відповідачкою від позивача грошових коштів у розмірі 14000 грн. у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором.

Вказані обставині підтверджуються наданою позивачем квитанцією до платіжної інструкції №19760-1354-86493780 від 07.02.2024, яка містить інформацію про перерахунок 07.02.2024 коштів розмірі 14000 грн із призначенням платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки НОМЕР_2 . Вказаний рахунок зазначений ОСОБА_1 у договорі позики, а також співпадає з рахунком, який міститься в анкеті клієнта. Квитанція містить інформацію про платника: ТОВ «Іннова Фінанс», надавача платіжних послуг «ТОВ ФК «Контрактовий дім».

Також перерахування коштів позичальнику ОСОБА_1 за договором позики № від 07.02.2024 підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 12.02.2025, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 07.02.2024 здійснено переказ коштів на суму 14000,00 грн. Інформація про платника: CASH*SENSE 02 CARD CARD, Visa Direct

Відтак доводи сторониа відповідача про відсутність належних доказів перерахунку кредитних коштів ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.

Отже, надавши докази передання грошових коштів ОСОБА_1 позивач вправі вимагати їх повернення, відповідачка в свою чергу має довести або неотримання коштів, або їх повернення, що нею зроблено не було.

Суд звертає увагу, що стороною відповідача не надано і не представлено суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Відповідачка не надала суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту незарахування грошових коштів на її рахунок, не надала доказів повернення коштів позивачу, в той час коли не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, .

Оскільки судом встановлено, що відповідачка порушила умови договору позики, не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, суд вважає необхідними стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом позики - 14000 грн.

Щодо вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами суд зазначає наступне.

Товариством в заяві про зменшення позовних вимог наведено розрахунок заборгованості за договором позики, за яким перераховано проценти за договором № від 07.02.2024 із застосуванням позаакційної (базової) процентної ставки 2,5 % на день від суми позики за кожен день користування позикою за період з 07.02.2024 по 18.05.2024 (101 день) в сумі 35350 грн. з урахуванням того, що відповідачка ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця.

Як встановлено судом відповідачка ОСОБА_1 дійсно з 28.12.2007 є дружиною ОСОБА_2 , який з 25.02.2022 є військовослужбовцем та проходить службу за призовом по мобілізації у в/ч НОМЕР_1 .

В даному випадку суд враховує, що умовами договору позики № від 07.02.2024 передбачено, що строк позики становить 30 днів, а саме до 08.03.2024, і в матеріалах справи відсутні відомості про ініціювання ОСОБА_1 продовження строку позики, як це передбачено п. 4.1, 4.2, 4.9.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, на яку посилається позивач, зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п.123).

Водночас у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила вказаний вище висновок таким.

У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (пункт 141).

Таким чином, після закінчення дії договору позики підлягають стягненню відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у порядку, передбаченому ч. 2 ст.625 ЦК України.

Отже, Товариство та ОСОБА_1 у пункті 1.6 договору погодили відповідальність позичальника у випадку користування позикою понад строк, встановлений пунктом 1.2 договору, а саме право з дня наступного за датою спливу строку кредитування, тобто після 08.03.2024, нараховувати проценти за позаакційною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.1.5 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.

Проте, будь-яких вимог про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України позивачем заявлено не було.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ.

Пунктом 3 Розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону № 1275 передбачено поширити дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Тобто законодавець чітко передбачив ретроактивну дію ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Редакція п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18.05.2024.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Крім того, у п. 2 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Враховуючи, що п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.

Таким чином, станом на час укладення спірного договору (07.02.2024) відповідачка була дружиною військовослужбовця і є нею на даний час, відтак на неї розповсюджуються положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Доводи представника позивача про те, що в період нарахування відповідачці процентів за користування кредитом пільга для дружин військовослужбовців ще не діяла, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства.

На підставі викладеного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за процентами, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Таким чином позов підлягає лише частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Іннова Фінанс» було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням розміру зменшених позовних вимог - 49350,00 грн та задоволених вимог - 14000 грн, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства у зв`язку зі частковим задоволенням позову становить 687,23 грн (з розрахунку: 60322,94 грн. х 100% : 111042,60 грн. = 28,37 %; 28,37% х 2422,40 грн. : 100 % = 687,23 грн).

Крім того, суд враховує, що згідно з ч.1 - ч.4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що представник відповідача, подаючи відзив на позовну заяву, зазначив в ньому про понесені відповідачем витрати на правничу допомогу 7000,00 грн. та просив їх стягнути з позивача на її користь. До відзиву долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1322344 від 31.12.2024.

Під час розгляду справи представник відповідачки - адвокат Безсмертний С.М. подав докази на підтвердження здійснення таких витрат, а саме договір про надання правничої допомоги б/н-24 від 31.12.2024, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Безсмертним С.М., з додатком №1; копію Акту виконаних робіт від 20.01.2025 із зазначенням найменування наданих адвокатом послуг, кількості витраченого часу, ставки за годину та вартості послуг на загальну суму 7000 грн., який включає: усуну консультацію з вивчення документів та аналіз судової практики (0,5 год. - 500,00 грн.), ознайомлення з матеріалами позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором ( 1 год. - 1000 грн.); написання та подання відзиву на позовну заяву (3 год. - 3000 грн.), написання та подання заперечень на відповідь на відзив (2,5 год. - 2500 грн.); копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.12.2024, згідно якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Безсмертному С.М. гонорар у розмірі 7000,00 грн.

Разом з тим, розподіляючи витрати відповідача на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному стороною відповідача розмірі у сумі 7000,00 грн., адже такий розмір, окрім іншого, має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В даному випадку суд приходить до висновку про те, що визначений стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.

Отже, враховуючи складність справи, а також виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, вважає, що доведеним та розумним розміром витрат на послуги адвоката під час судового розгляду у даному випадку є сума 3000,00 грн.

При цьому, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» задоволені частково, розмір таких витрат на правову допомогу пропорційно позовним вимогам у задоволенні яких відмовлено ставить 2 148,90 грн (3000 грн х 71,63% : 100 %).

Керуючись ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХ В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 07.02.2024 в загальному розмірі 14000,00 грн, яка складається з заборгованість за тілом кредиту в сумі 14000,00 грн., та в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 687,23 грн, усього 14687 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 23 копійки.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2148 (дві тисячі сто сорок вісім) гривень 90 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Болсуновська, буд.8, поверх 9).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Сидорова