Суддя Попова В. О.
Справа № 644/3784/24
Провадження № 2/644/195/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 квітня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років

У С Т А Н О В И В:

17 травня 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 10 000 грн, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

На обґрунтування позову зазначено, що з 24.09.2021 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрований Холодногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 468. Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між сторонами склались відносини, які привели до неможливості збереження шлюбу. Зі слів відповідача він бажає створити іншу сім`ю. Разом не мешкають та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Дитина проживає з нею. Відповідач перестав опікуватись ними, не допомагає фінансово. У зв`язку із складним матеріальним становищем, вона потребує від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання. Зазначає, що позбавлена можливості працювати, оскільки здійснює догляд за маленькою донькою і джерел доходу, крім соціальної виплати в розмірі 860 грн по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утриманні, оскільки знаходиться у працездатному віці, працює, інших стягнень по виконавчих документах не має.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін.

У судове засідання позивачка не з`явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно. 03.04.2025 через канцелярію суду засобами поштового зв`язку від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем мешкання, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23), та шляхом направлення судової повістки в смс повідомленні, які отриманні відповідачем, що підтверджується довідками про доставку. Заяв, клопотань тощо від нього не надходило.

Відповідач з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень до суду не надходило.

Таким чином, на підставі ст.ст.128, 130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

За таких обставин, з письмової згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають з 24.09.2021 у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Холодногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 468, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.09.2021 (а.с. 24).

Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.12.2022, видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської област Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 10 (а.с. 23).

В свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

На даний час сторони разом не проживають. Малолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю.

Положеннями ч. 1ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року №146).

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із матір`ю, доказів на спростування факту проживання дитини з позивачкою суду не надано, позивачка не працює, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Як вбачається з копії довідки, засвідченої командиром Військової частини НОМЕР_3 від 02.01.2024 № 6, відповідач ОСОБА_5 перебуває на військовій службі (а.с. 17).

Згідно відповіді № 888737 від 06.11.2024 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів , отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, отриманої на запит суду, ОСОБА_2 отримує виплати, як військовослужбовець (а.с. 54).

Тобто відповідач є працездатною особою, яка має змогу надавати матеріальну допомогу.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, при визначені розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд враховує, що згідно Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», станом на дату звернення з даним позовом, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 гривні.

Виходячи з принципу справедливості, розумності, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою, з урахуванням потреб дружини, відсутність у позивачки самостійного доходу, відсутність можливості працювати, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 3 000 грн 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною трьох років, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача і захистить права позивачки на її утримання.

Крім цього суд враховує, що відповідачем не надано до суду доказів неспроможності відповідача надавати допомогу по утриманню дружини до досягнення дитиною трирічного віку та матеріали справи таких доказів не містять, або доказів які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.Позовна заява подана до суду 17 травня 2024 року.

Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 95, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання дружини в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з стягнення з 17 травня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення (заочне) складено 14.04.2025.

Суддя Попова В.О.