Справа № 309/5651/24
Провадження № 2/309/1551/24
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

07 квітня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», про захист прав споживача банківських послуг,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», про захист прав споживача банківських послуг.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України: суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Після відкриття провадження у справі було встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у частини 4 статті 177 ЦПК України, а саме: позивачка не сплатила судовий збір, посилаючись на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Положеннями ст.5 Закону України «Про судовий збір» /в редакції Закону №484-УІІІ від 22.05.2015/ визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

На підставі Закону України №484-VIII від 22.05.2015 - ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладена в іншій редакції, відповідно до якої положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів /за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав/ виключено.

За змістом Закону України «Про судовий збір» зі змінами, які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», вбачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, за першим /часовим/ критерієм перевагу в застосуванні має стаття 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки її остання редакція ухвалена пізніше останньої редакції статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція підтверджується і практикою Верховного Суду України в питаннях сплати судового збору в справах про захист прав споживачів /ухвала від 01.03.2016, справа №6-484ц16/.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»: крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1)при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2)при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3)при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4)порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5)будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6)споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7)ціну продукції визначено неналежним чином;

8)документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

П.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, позивачка, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов`язана викласти зміст позовних вимог та обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст.21 цього Закону, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються цим Законом.

Проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин немає підстав вважати, що ОСОБА_1 є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнена від сплати судового збору згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 зобов`язана сплатити належну суму судового збору 1211грн.20коп. за позовну вимогу немайнового характеру і подати суду відповідні докази такої сплати оригінал квитанції.

Крім того, 28 березня 2025 року від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» надійшло клопотання про залишення позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», про захист прав споживача банківських послуг, - без руху.

Відповідно до ч.4 ст. 175 ЦПК України, якщо позов подано до кількох відповідачів, то позовна заява повинна містити зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З отриманої 21.03.2025 на електронну адресу АТ «ОЩАДБАНК» позовної заяви вбачається, що позовна заява містить позовні вимоги до відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а вимог до АТ «ОЩАДБАНК» позовна заява ОСОБА_1 не містить.

На даний час в справі відсутні спільні права чи обов`язки відповідачів, яких визначила позивачка, також з позовної заяви вбачається, що предметом спору не є спільні права та обов`язки відповідачів, а також права та обов`язки відповідачів не виникли з однієї підстави. Таким чином в порушення вимог ч.4 ст.175 ЦПК України в позовній заяві не зазначено про зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовну заяву треба залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.12,13 ст.187 ЦПК України: якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.175, 177, 187, 260-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», про захист прав споживача банківських послуг, - залишити без руху.

Запропонувати позивачці ОСОБА_1 або її представнику ОСОБА_2 виправити недоліки позовної заяви у термін 10 днів з дня отримання нею копії ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.