Справа № 487/151/25
Провадження № 2/487/1059/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді Скоринчук К.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Карбівничої Є.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Канавцева В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги мотивовано тим, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі № 400/8713/21 відповідач нарахував 96 561,75 грн пенсії її чоловікові - ОСОБА_2 28.0.2022 чоловік помер, але нараховані кошти так і не отримав. Нарахована та не отримана пенсія входить до складу спадщини, але відповідач відмовляється її виплатити позивачеві, з посиланням на відсутність будь-яких заборгованостей. А тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

27 січня 2025 року подано відзив.

14 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Канавцев В.М., який діє на підставі ордера серія ВЕ №11449147 від 12.03.2025 та договору №9 від 12.03.2025, підтримали заявлені вимоги та наполягали на задоволенні.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області Кілійник К.С., яка діє на підставі довіреності від 13.03.2024, просила справу розглянути без її участі за наявними у справі матеріалами. У задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем майна померлого першої черги та прийняла спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71494890 від 16.02.2023.

На підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/8713/21 від 17 грудня 2021 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання по Миколаївській області» від 26.08.2021 № 33/35-Д-86, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Згідно Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/A6016 за Дорученням №Д N/A6016/25, сума до виплати на підставі вказаного рішення суду пенсіонеру ОСОБА_2 становить 96561,75 грн.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/15090/23 від 26 лютого 2024 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 залишилася недоотримана пенсія в сумі 96561,75 грн.

На запит приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області С. Лактіонової, ГУ ПФ України в Миколаївській області повідомило, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 станом на 14.09.2023 відсутня. З посиланням на частину 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідач зазначив, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися не до одержаним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачується тим членом його сім`ї, які належать до осіб що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

У наданому відзиві відповідач зазначив, що виплату пенсії ОСОБА_2 припинено у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Недоотримана пенсія станом на 01.10.2023 відсутня. Відповідно до частини 1 статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Пенсія за жовтень 2022, тобто місяць смерті включено, було зараховано 05.10.2022 на рахунок одержувача. Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що особисті немайнові права та права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом не входять до складу спадщини.

Однак, з такою позицією відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

У відповідності до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Як вбачається із письмових матеріалів справи на момент відкриття спадщини, на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/8713/21 від 17 грудня 2021 року, яке набрало законної сили, відповідачем підлягало до виплати ОСОБА_2 96561,75 грн пенсії.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно норм ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до норм ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах.

Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем. В такому випадку належить застосовувати ст.1227 ЦК України.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повністю узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Тлумачення статей 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Разом з тим, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

При цьому предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Позивач звернулась до суду про стягнення суми боргу по пенсії, яка утворилася за відповідачем перед її померлим чоловіком ОСОБА_2 за його життя після перерахунку пенсії за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду №400/8713/21 від 17 грудня 2021 року і яка була нарахована, але не була отримана померлим не з його вини та увійшла до складу спадщини і підлягає спадкуванню його дружиною.

Тобто, предметом спору є спадкове майно, а не майнові права.

Такий висновок суду узгоджується позицією Верховного Суду, висвітленою у постанові від 09.10.2019 у справі №355/323/17.

Оскільки відповідач заперечує наявність недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, позивач не може нотаріально оформити свої спадкові права на недоотриману пенсію в порядку спадкування.

Водночас, будь-яких доказів у підтвердження здійснення виплати ОСОБА_2 нарахованої пенсії в сумі 96561,75 грн або певної ї частини, відповідач суду не надав.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

З огляду на викладене невиконання зобов`язання по виплаті нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 пенсії в розмірі 96561,75 грн., свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань.

Відповідачем розмір вказаної суми не спростовано, інших розрахунків суду не надано.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, дослідивши подані сторонами докази та надавши їм оцінку кожному окремо з позиції належності, достатності, допустимості та достатності у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на спадкове майно пенсію, яка була нарахована, але не виплачена ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 96561,75 грн та стягнути вказану суму з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 пронесені судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , адреса місця знаходження: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївської області.

Суддя: К.М. Скоринчук