Справа № 569/528/24
УХВАЛА

15 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою суду від 30 січня 2024 року в справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням (викликом) сторін.

16 квітня 2024 року ухвалою суду прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності.

05 червня 2024 року ухвалою суду в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності - відмовлено.

19 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності призначено судову товарознавчу експертизу.

19 липня 2024 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності відмовлено.

13 лютого 2025 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

11 квітня 2025 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом судового спору та підлягає поділу між колишнім подружжям ОСОБА_7 , а саме:

- незавершене будівництво, житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, відсоток готовності становить 72 % за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:020:0405 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, щодо якого проведена державна реєстрація:

- незавершене будівництво, житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, відсоток готовності становить 72 % за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:020:0405 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 покликається на те, що є співвласником даного нерухомого майна, яке було набуто в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 та яке незаконно було відчужено на користь третіх осіб, просить визнати за собою право власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна.

Позивач вважає, що її позов необхідно забезпечити накладенням арешту на спірне нерухоме майно і метою вжиття заходів щодо забезпечення позову с уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачки ОСОБА_1 , а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач ОСОБА_5 та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які діють по нотаріально посвідченій довіреності від імені ОСОБА_5 , вправі і надалі відчужувати майно, яке було набуто в спільну сумісну власність ОСОБА_1 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 та яке було незаконно відчужене.

Зокрема, як вбачається з договору дарування спірного незавершеного будівництвом будинку від 10.06.2022 р., його уклали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_5 по довіреності посвідченій нотаріусом в м.Плзень Чеської Республіки магістром Ондржей Шіма 25.05.2022 р.

З договору дарування спірної земельної ділянки від 10.06.2022 р. вбачається, що він укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 який діяв від імені ОСОБА_5 по довіреності посвідченій нотаріусом в м.Плзень Чеської Республіки магістром Ондржей Шіма 25.05.2022 р.

На даний час від сусідів, позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що спірні будинок та земельна ділянка виставляються відповідачами на продаж.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушить принципів змагальності сторін і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки носить тимчасовий характер і зберігає свою силу до вирішення судом спору по суті.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Заява передана на розгляд судді 14 квітня 2025 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов до такого висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті і спрямований лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки носить тимчасовий характер і зберігає свою дію до вирішення судом спору по суті.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

За таких обставин суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав або інтересів позивача, а тому заяву про забезпечення позову належить задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності - задоволити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом судового спору та підлягає поділу між колишнім подружжям ОСОБА_7 :

- незавершене будівництво, житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, відсоток готовності становить 72 % за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:020:0405 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу для виконання направити до Центру надання адміністративних послуг у місті Рівному (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 2) для виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом відповідно до ч.4 ст.157 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Кучина