Справа №601/847/25
Провадження № 2/601/318/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Клим Т.П.,

з участю секретаря судового засідання Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 21.02.2022 у розмірі 62180,29 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 30000 грн. строком на 36 місяців із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних від суми боргу за договором та 4,00% місячних від суми кредиту, а також визначено графік повернення кредиту. 01.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» уклали договір про відступлення права вимоги №01/09/21, на підставі якого АТ «Таскомбанк» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення умов кредитного договору № від 21.02.2022 та неповернення відповідачем кредитних коштів у встановлені договором строки станом на 19.11.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 62180,29 грн.. Враховуючи вищевикладене, АТ «Таскомбанк» просить стягнути з відповідача на його користь вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати.

Позивач АТ «Таскомбанк» не забезпечило явку представника у судове засідання, проте разом з позовом подали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, разом з тим подав заяву в якій позовні вимоги визнає, разом з тим просить, зважаючи на суму боргу та враховуючи що він є інвалідом другої групи , на даний час перебуває на лікуванні , має важке фінансове становище просить суд розстрочити йому сплату боргу на 10 місяці рівними частинами. Судові витрати просить компенсувати за рахунок держави та розгляд справи здійснювати без його участі.

Розглянувши матеріали справи, судом установлено такі обставини.

21.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний №, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 30000 грн. строком на 24 місяців із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних від суми боргу за договором та 4,00% місячних від суми кредиту.

Також у п.1.2 договору кредитодавцем було встановлено початковий процент (20% від суми кредиту) при наданні кредиту, який визначено у розмірі 5000 грн.

Як убачається з п.2.8 договору, сторони погодили, що підписання позичальником кредитного договору може бути здійснене в електронному вигляді шляхом скріплення електронним підписом позичальника. Зокрема (але не обмежуючись цим), скріплення електронних заяв електронним підписом позичальника може бути здійснене на вебсайті кредитодавця через застосування позичальником одноразового ідентифікатора/пароля (електронний підпис одноразовим ідентифікатором), надісланого кредитодавцем за тим номером телефону, за яким позичальник ідентифікується.

Згідно п. 1.3 вищевказаного договору ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту відповідно до погодженого графіку платежів.

Також до позовної заяви долучено копію паспорта кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» №5887137, підписаного 21.02.2022 ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як убачається із виписок по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 21.02.2022 до 19.12.2024, відповідач користувався наданими йому кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості.

01.09.2021 року між АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) і ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №01/09/21, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п. 2.1 договору).

У п. 2 договору №01/09/21 від 01.09.2021 сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимоги є невід`ємною частиною цього договору.

Як убачається з витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 за 21.02.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» відступило позивачу АТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21.02.2022 на загальну суму 62180,29 грн..

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 19.11.2024 загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21.02.2022 становить 62180,29 грн., з яких: 30000 грн. заборгованість за тілом кредиту (у т. ч. прострочена); 4,70 грн. заборгованість за річними процентами (у т. ч. простроченими); 32175,59 грн. заборгованість за щомісячними процентами (у т. ч. простроченими).

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що 21.02.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача. За умовами вищевказаного договору відповідачу перераховано кредитні кошти у розмірі 30000 грн. ОСОБА_1 отримав та користувався наданими йому коштами, проте взятих на себе зобов`язань належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 62180,29 грн..

Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором суду не надано, а розмір заборгованості ОСОБА_1 підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідачем не спростований, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 21.02.2022 у розмірі 62180,29 грн., з яких: 30000 грн. заборгованість за тілом кредиту (у т. ч. прострочена); 4,70 грн. заборгованість за річними процентами (у т. ч. простроченими); 32175,59 грн. заборгованість за щомісячними процентами (у т. ч. простроченими).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а отже звільнений від сплати судового збору, відповідно судовий збір який підлягає стягненню з нього компенсується за рахунок держави.

Відповідач подав до суду письмову заяву про надання йому розстрочення виконання рішення, зважаючи на велику суму боргу та зменшення його доходів, тяжкий фінансовий стан, те що він є інвалідом 2 групи, перебуває на лікуванню.

Статтею 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення, врахувавши ступінь вини відповідача у виникненні спору, тяжкого захворювання фізичної особи або членів її сім"ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події, яке не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частини 1,4,5 зазначеної статті).

Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, його матеріальний стан, вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення на 10 місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 205, 207, 526, 610, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний ) заборгованість за Кредитним договором № від 21 лютого 2022 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 19.12.2024 становить 62 180 грн. 29 коп..

Судові витрати Акціонерного товариства «Таскомбанк» щодо сплати судового збору у розмірі 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три) грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Надати ОСОБА_1 розстрочення виконання рішення на десять місяців з дня його ухвалення рівними платежами по 6218,03 грн. кожного місяця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий: