Справа № 337/6742/24
Провадження № 2/337/417/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді -Ширіної С. А.
за участі: секретаря Бикової С. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
У грудні 2024 року до суду звернулось ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 195813,96 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 11 липня 2019 року був прийнятий на роботу до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на посаду токаря 3-го розряду тролейбусного парку № 1 на підставі наказу № 355 - кп від 10.07.2019 року.
28 березня 2022 року ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони з добровольчим формуванням територіальної громади м. Запоріжжя № 1 «ЩИТ» строком на три роки.
Також, 28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернуся до підприємства «Запоріжелектротранс» із заявою про увільнення його від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням пільг та гарантій згідно чинного законодавства України, на підставі укладеного контракту з ДФТГ м. Запоріжжя «ЩИТ» від 28.03.2022.
Наказом генерального директора підприємства «Запоріжелектротранс» від 06.04.2022 № 174/к/тр ОСОБА_1 був увільнений від роботи на підприємстві «Запоріжелектротранс» з 28.03.2022 року строком на 3 роки, у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи (посади) і середнього заробітку на підставі ч. 1 ст. 119 КЗпП України.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 119 КЗпП України Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» з 28.03.2022 по 30.09.2024 своєчасно нараховувало та перераховувало на відповідний банківський рахунок ОСОБА_1 середню заробітну плату.
Середній заробіток працівнику, який виконував обов`язки добровольця територіальної оборони нараховувався з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
В жовтні 2024 року до підприємства «Запоріжелектротранс» звернулось керівництво військової частини НОМЕР_1 та повідомило про наступне: 19.05.2023 року старшого солдата ОСОБА_1 було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на посаду кулеметника 2-го відділення спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 віл 19.05.2023 № 131.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від20.12.2023 року по справі № 335/7231/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вирок суду набрав законної сили 08.08.2024 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого солдата ОСОБА_1 , кулеметника 2-го відділення спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 було звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі), що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2024 № 252.
01.11.2024 року підприємство «Запоріжелектротранс» надіслало письмовий запит до військової частини НОМЕР_1 щодо надання інформації про проходження військової служби ОСОБА_1 .
14.11.2024 року на адресу підприємства «Запоріжелектротранс» надійшла відповідь на запит від військової частини НОМЕР_1 разом із витягами з наказів про зарахування (виключення) до (із) списків військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Після отримання підприємством «Запоріжелектротранс», витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2023 № 131 та від14.08.2024 № 252, а також вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2023 по справі № 335/7231/23 та ухвали Запорізького апеляційного суду від 08.08.2024 по справі № 335/7231/23, ОСОБА_1 було звільнено з підприємства «Запоріжелектротранс», у зв`язку з набранням законної сили рішення суду, яким його засуджено до позбавлення волі (п. 7 ст. 36 КЗпП України) на підставі наказу № 169/кз від 18.11.2024 року.
Таким чином, ОСОБА_1 у зв`язку із призовом на військову службу за призовом під час мобілізації на посаду кулеметника 2-го відділення спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 з 19.05.2023 року втратив статус особи, яка виконує державні або громадські обов`язки (доброволець територіальної оборони) та на яку поширюються гарантії, встановлені ч. 1 ст. 119 КЗпП України та набув статус особи, яка призвана на військову службу за призовом під час мобілізації та на яку поширюються гарантії, встановлені ч. 3 ст. 119 КЗпП України. Відтак, ОСОБА_1 втратив право на збереження та отримання середнього заробітку. Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації зберігається місце роботи і посада на підприємстві, без збереження середнього заробітку.
Про факт призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 підприємство «Запоріжелектротранс» не повідомив і тому з 19.05.2023 року безпідставно отримував середню заробітну плату, оскільки втратив статус особи, яка виконує державні або громадські обов`язки (доброволець територіальної оборони) та на яку поширюються гарантії, встановлені ч. 1 ст. 119 КЗпП України.
З огляду на вищевикладене позивач вважає, що 19.05.2023 року по 30.09.2024 року ОСОБА_1 безпідставно отримав середню заробітну плату в сумі 195 813,96 грн., оскільки не повідомив підприємство «Запоріжелектротранс» про факт призову на військову службу під час мобілізації, а відтак він втратив право на збереження та отримання середнього заробітку, чим завдав збитків підприємству «Запоріжелектротранс» на вищевказану суму.
Ухвалою судді від 25.12.2024 року було відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та наданням відповідачу строку на подання відзиву.
Ухвалою суду від 19.03.2025 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання представник позивача ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав.
На підставі викладеного, суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність відповідача, відповідно до ст.280 ЦПК України, у заочному порядку, а також у відсутність представника позивача.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив відповідні обставини та приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11 липня 2019 року був прийнятий на роботу до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на посаду токаря 3-го розряду тролейбусного парку № 1 на підставі наказу № 355 - кп від 10.07.2019 року.
28 березня 2022 року ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони з добровольчим формуванням територіальної громади м. Запоріжжя № 1 «ЩИТ» строком на три роки.
28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернуся до підприємства «Запоріжелектротранс» із заявою про увільнення його від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням пільг та гарантій згідно чинного законодавства України, на підставі укладеного контракту з ДФТГ м. Запоріжжя «ЩИТ» від 28.03.2022.
Наказом генерального директора підприємства «Запоріжелектротранс» від 06.04.2022 № 174/к/тр ОСОБА_1 був увільнений від роботи на підприємстві «Запоріжелектротранс» з 28.03.2022 року строком на 3 роки, у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи (посади) і середнього заробітку на підставі ч. 1 ст. 119 КЗпП України.
Згідно витягу з наказу від 19.05.2023 року № 131 старшого солдата ОСОБА_1 , призвано на військову службу за призивом під час мобілізації на посаду кулеметника 2-го відділення спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від20.12.2023 року по справі № 335/7231/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вирок суду набрав законної сили 08.08.2024 року.
Згідно витягу з наказу від 14.08.2024 року № 252 старшого солдата ОСОБА_1 , кулеметника 2-го відділення спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 було звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Згідно наказу № 169/кз від 18.11.2024 року звільнено ОСОБА_1 , з підприємства «Запоріжелектротранс», у зв`язку з набранням законної сили рішення суду, яким його засуджено до позбавлення волі (п. 7 ст. 36 КЗпП України).
Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який 19 липня 2022 року набрав чинності, внесено зміни до статті 119 Кодексу законів про працю України в частині виключення норми щодо збереження роботодавцем середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.
Відповідно до п.17 Закону №2352 внесено зміни до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме: слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».
Відповідно до положень частини 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.
Таким чином, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого), набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно надувалося, згодом відпала.
Як вже було встановлено судом, що за час з 19.05.2023 року по 30.09.2024 року, відповідач безпідставно отримав середню заробітну плату в сумі 195 813,96 грн., оскільки не повідомив підприємство «Запоріжелектротранс» про факт призову на військову службу під час мобілізації, а відтак він втратив право на збереження та отримання середнього заробітку.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Так, відповідач в порушення законодавства продовжувала отримувати середньомісячну заробітну плату, що була їй призначена під час увільнення у зв`язку з проходження військової служби в Збройних Силах України в розмірі, визначеному Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, та яка становила набагато більший розмір, від тієї, яку б отримувала відповідач при виході на роботу.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Дана правова позиція висловлена в Постанові КЦС ВС від 06.10.2021 у справі № 623/363/20.
Крім того, за змістом частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 3028 грн.
На підставі викладеного та керуючись 4, 12, 13, 81, 142, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 119 КЗпП України, суд -
Позовні вимоги Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 14 квітня 2025 року.

Суддя С.А. Ширіна