Номер провадження по справі 2/387/186/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Косюг І.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 27.12.2024 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 70000,00 грн за договором про надання грошових коштів у позику №№ від 18.02.2024.

Свій позов ТОВ "Іннова Фінанс" обґрунтовує тим, що 18.02.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачем укладено договір про надання грошових коштів №. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Позивач зазначає, що він свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 70000,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У пункті 4 прохальної частини позовної заяви просив розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача Федяєв С.В. 17.03.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надав суду додаткові пояснення, в яких просить у позовних вимогах відмовити та стягнути з позивача понесені судові витрати у розмірі 12000,00 грн. Зазначив, що у відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні договору, а саме позичальник при укладанні вище зазначеного договору було вказано картка банку (маска картки) НОМЕР_1 . Однак чи дійсно картка банку (маска картки) НОМЕР_1 належний відповідачу позивач доказів суду не надав, ба більше, не було надано доказів того, чи взагалі відповідач отримував їх. Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст.41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Крім того, матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме ОСОБА_1 . Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки (та взагалі кому вона належить), або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. Досліджуючи наданий позивачем розрахунок, який сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру , оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Указане узгоджується з постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. Також відповідно до положень п.1.2 та п.1.3 Договору надання грошових коштів у позику № від 18 лютого 2024 року: строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 18.02.2024 року, дата повернення позики - 19.03.2024 року. Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 19.03.2024 року, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 24.12.2024 року. При цьому позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що відбулась пролонгація договору кредитування відповідно до його умов. У зв`язку з наведеним, саме протягом строку кредитування встановленого договором (30 днів) позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» має право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Таким чином, виходячи із суми позики в розмірі 8 000,00 грн, яку відповідач не повернув у визначений договором строк, узгодженої базової процентної ставки 2,5% на день та строку кредитування (30 днів), заборгованість відповідача за відсотками за Договором надання грошових коштів у позику № від 18 лютого 2024 року становить 14 000 грн (8 000 грн х 2,5% х 30 днів + 8 000 грн). Крім того, кредитодавець зобов`язаний здійснювати оцінювання кредитоспроможності на підставі внутрішньої політики з оцінки кредитоспроможності з урахуванням ризик-орієнтованого підходу. Така обставина, є грубим порушенням та потребує судового захисту від свавілля фінансових структур, оскільки надання кредиту під космічні проценти, заганяє людей в боргову яму, із якої люди майже не виходять, що призводить до ще більшої бідності населення та соціальної напруженості в країні, що негативно буде впливати на наше майбутнє.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 05.03.2025.

За наслідками судового засідання 05.03.2025, розгляд справи відкладено на 15.04.2025, про що 05.03.2025 постановлено відповідну ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогоюзвукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.09.2024 ТОВ "Іннова Фінанс" зареєстроване як юридична особа 26.02.2021, види економічної діяльності: 64.92 -інші види кредитування (основний) (а.с.24).

Судом встановлено, що 18.02.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено у електронному вигляді договір надання грошових коштів у позику №. Договір позичальником було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За змістом пункту 1.1. позичальник отримує від позикодавця позику 8000,00 грн шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника. Строк позики становить 30 днів (п.1.2) . Згідно п.1.3.1, 1.3.2 дата надання позики 18.02.2024, дата повернення позики 19.03.2024. У пункті 1.1.4 сторони визначили дисконтну (знижену) процентну ставку у відповідності до програми лояльності ТОВ "Іннова Фінанс" 1,99% на день. Пунктом 1.1.5 встановлено поза акційну (базову) процентну ставку 2,5% на день. Пунктом 1.5 встановлено, що на період строку, визначеного п.1.2. Договору, нараховування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99% від суми позики за кожний день користування позикою. За змістом п.1.5.1, у межах строку позики, якщо відбулася пролонгація, відповідно до розділу 4 договору, застосовується позаакційна процентна ставка визначена у пункті 1.1.5 договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. За змістом п.1.6 договору, у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2. договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п.1.2 договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. Розділом 4 договору, зокрема у пункті 4.1 зазначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Згідно п.4.2 договору у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. Відповідно до п.4.9. договору продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди (а.с. 13-16).

Додаток №1 до договору № від 18.02.2024 є таблиця обчислення загальної вартості та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с. 17).

Позивачем долучено анкету клієнта (витяг з інформаційно- телекомунікаційної системи) (а.с.6).

ТОВ ФК "Контрактовий дім" на підставі договору №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів здійснив переказ кредитних коштів від ТОВ "Іннова Фінанс" на картку НОМЕР_1 у сумі 8000,00 грн, дата валютування 18.02.2024, що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції №19771-1354-88585570 (а.с. 18-21, 23).

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником ТОВ " Іннова Фінанс", заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання грошових коштів у позику №1 від 18.02.2024 складає: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 62000,00 - заборгованість за процентами, разом 70000,00 грн, проценти нараховувались за період з 18.02.2024 по 24.12.2024, кількість днів прострочення 310 (а.с.50).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно до ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 18.02.2024 між відповідачем та ТОВ "Іннова Фінанс" в електронній формі укладено договір надання грошових коштів у позику №, за умовами якого відповідачу надано 8000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку останнього на строк 30 днів, зі сплатою відсотків 2,5% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту № підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до частин статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

18.02.2024 на виконання умов кредитного договору № ТОВ ФК "Контрактовий дім" здійснив переказ кредитних коштів від ТОВ "Іннова Фінанс" на картку НОМЕР_1 у сумі 8000,00 грн зазначену ОСОБА_1 у вказаному договорі.

Проте доказів погашення кредитної заборгованості перед ТОВ "Іннова Фінанс" відповідачем суду надано не було.

Таким чином, відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит та на отримання процентів за користування кредитом.

Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 18.02.2024, укладеного між ТОВ "Іннова Фінанс " та відповідачем, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 62000,00 грн, виходячи з наступного.

При укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору надання грошових коштів у позику № укладеного 18.02.2024, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Відповідно до договору надання грошових коштів у позику № укладеного 18.02.2024, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації (п.4.1,4.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації договору надання грошових коштів у позику № від 18.02.2024 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація, за умовами договору, мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, інформація щодо здійснення позичальником у період з дати укладення договору від 18.02.2024 по 24.12.2024, погашення нарахованих відсотків не зазначена.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який було визначено у пункті 1.2 договору надання грошових коштів у позику № від 18.02.2024 .

У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору надання грошових коштів у позику № від 18.02.2024 становить 6000,00 грн (8000х2,5%х30днів), та підлягає стягненню з відповідача.

Відтак, надана позивачем довідка -розрахунок заборгованості відповідача перед ТОВ "Іннова Фінанс" не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору надання грошових коштів у позику № від 18.02.2024 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 8000,00 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 6000,00 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 14000,00 грн.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Окрім того, з урахуванням заявлення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на заяву представника позивача подану 17.03.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", про подання доказів понесених витрат на правничу допомогу в порядку положень ч.8 ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку про встановлення 5-ти денного строку для подання відповідних доказів з дня проголошення рішення, з призначенням судового засідання відповідно до ч. 2 ст. 246 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 207, 526, 530, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст.12,13,81,137,141,263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 18.02.2024 в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками - 6000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України для вирішення питань про судові витрати сторін на професійну правничу допомогу призначити судове засідання на 05 травня 2025 року о 13 годин 30 хвилин.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс"" (01014, місто Київ, вулиця Болсуновська, 8, поверх 9, );

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано 15.04.2025

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО