Справа №345/958/25
Провадження № 2/345/668/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

14.04.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Карпатнафтохім» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 22 263,00 грн,

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача середньомісячну заробітну платуза час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.01.2025 по 04.03.2025 на день звернення до суду із цією заявою з наступним утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовано, ти що ОСОБА_1 з 01.05.2005 по 04.09.2024 перебував у трудових відносинах з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» (надалі - Відповідач). Під час повномасштабного вторгнення російської федерації та початку збройної агресії і війни між Україною та росією 24 лютого 2022 року він добровільно був мобілізований до лав Збройних Сил України. Військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_1 з 02.03.2022 по 28.05.2024. Під час служби в ЗСУ він одержав захворювання та йому було призначено інвалідність ІІ (другої) групи (довічно), пов`язаної з проходженням військової служби. Після виходу у відставку та звільнення зі Збройних Сил України в червні 2024 року він вийшов на роботу у ТОВ "КАРПАТНАФТОХІМ" та приступив до виконання своїх обов`язків згідно посади. З вересня 2023 року по даний час відповідач припинив виплачувати своїм працівникам, зокрема, і йому належну заробітну плату, що змусило його звернутися за захистом своїх конституційних прав на належну та своєчасну оплату праці в судові органи.

04.09.2024 він був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно з ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку працівника згідно зі ст. 44 Кодексу законів про працю України. З розрахункових листків за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2024 року та розрахункового листка за вересень 2024 року вбачається, що розмір належної йому до виплати заробітної плати та вихідної допомоги становить 42 065,31 грн. Так, 21.01.2025 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі №345/6700/24 видано ухвалу та виконавчі листи про стягнення з Відповідача нарахованої, але не виплаченої Позивачу заробітної плати за період з червня по жовтень 2024 року в розмірі 42065,31 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73467,90 грн за період з 05.09.2024р. по 21.01.2025р. включно, з подальшим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Вищевказані виконавчі листи набрали законної сили та були подані до примусового виконання в Калуський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який 12.02.2025р. відкрив виконавче провадження ВП №77160218 про стягнення заборгованої заробітної плати на користь Позивача.

Проте, станом на день подання цієї позовної заяви, підприємство ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» не виконало законне Рішення суду, повністю ігнорує чинне законодавство та ставить його у важке матеріальне становище.

У зв`язку з чим і звертається позивач із даною позовною заявою до суду про стягнення із ТОВ "КБСРБФЗБЦФПХІМ" додатково середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.01.2025р. по 04.03.2025р. включно в сумі 22263,00 гри з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Враховуючи те, що його звільнено з роботи 04.09.2024, то останніми двома календарними місяцями роботи, що передували звільненню, є відповідно липень та серпень 2024 року. В липні 2024 року він фактично відпрацював 2 (два) робочі дні, а в серпні 2024 року - 6 (шість) робочих днів, (решту робочого часу відповідних місяців перебував на лікарняних листках непрацездатності та у відпустці без збереження заробітної плати). Згідно розрахункових листків за липень 2024 року сума нарахованої йому заробітної плати становить 1334,84 грн. за відпрацьовані 2 (два) робочі дні, а за серпень 2024 року відповідно - 4601,99 грн. за 6 (шість) відпрацьованих днів. Отже, розмір його середньої заробітної плати обчислюється наступним чином: (1334,84 грн.+4601,99 грн.) / (2 р.д.+6 р.д.) = 5936,83 грн. / 8 р.д. = 742,10 грн. за один робочий день. Розрахунковим періодом, за який він обчислював середню заробітну плату за час затримки розрахунку є період з 22.01.2025 по 04.03.2025 (день звернення до суду із даною позовною заявою) - 30 робочих днів. Таким чином, загальний розмір його заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні на момент звернення до суду із даною позовною заявою становить 22263,00 грн. (742,10 грн. х 30 р.д. = 22263,00 грн.). Неможливість відповідачем здійснити виплату йому заборгованої заробітної плати, відсутність у відповідача коштів на виплату заробітної плати не є підставою та не виключає відповідальності відповідача за таку невиплату, а тому змушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подавав, будь яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач 14.04.2025 подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити, з наступних підстав.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01.05.2005 перебував у трудових відносинах з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» та 04.09.2024 був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно з частиною 3 статті 38 Кодексу законів про працю України, на підставі наказу № 496-к від 04.09.2024 (а.с.12-21).

Згідно з розрахунковими листками за вересень та жовтень 2024 року ОСОБА_1 належать до виплати грошові кошти у розмірах 39162,09 грн. та 2903,22 грн. відповідно (а.с. 22, 23).

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 02.03.2022 по 28.05.2024, що підтверджується копією військового квитка та копіями витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 55 від 02.03.2022, № 154 від 28.05.2024 (а.с. 32-35,36,37).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 21.01.2025 ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРПАТНАФТОХІМ» на користь ОСОБА_1 - 42065,31 грн нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати та вихідної допомоги при звільнені. А також середній заробіток за час затримки розрахунку з 05.09.2024 по 21.01.2025 включно в сумі 73467,90 грн з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів (а.с.24-26).

На виконання рішення суду від 21.02.2025 видано виконавчі листи по справі №345/6700/24 на підставі яких відкрито виконавче провадження №77160218 Калуським відділом Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.27,28,29,30).

Крім того, ОСОБА_1 з 26.03.2024 встановлена друга група інвалідності довічно у зв`язку з проходженням військової служби, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 та довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 4889923 від 17.01.2024 (а.с. 26, 27).

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 117 КЗпП України вбачається, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року, справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21, середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 розд. ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Як встановлено, станом на день ухвалення рішення у справі фактичний розрахунок відповідачем з позивачем не проведено.

Нарахована позивачу заробітна плата за липень та серпень 2024 року становить 5936,83 грн. (1334,84 грн. + 4601,99 грн.) без відрахування обов`язкових платежів та внесків, а кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих днів протягом двох місяців перед звільненням становить 8 днів (2 дні за липень + 6 днів за серпень), що підтверджується відповідними розрахунковими листками.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача без відрахування обов`язкових платежів та внесків становить 742,10 грн. (5936,83 грн. / 8 днів).

Оскільки відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України з вини власника не було виплачено належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за період з 22.01.2025 по день ухвалення рішення суду 04.03.2025 є підставною.

Кількість робочих днів за вказаний період становить 30 днів.

Отже, середній заробіток за вказаний період, що підлягає стягненню, становить 22 263,00 грн. (742,10 грн. х 30 робочих днів), без утримання податків й інших обов`язкових платежів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як наслідок, позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про середній заробіток за час затримки розрахунку на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

А тому, судові витрати у розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладено, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 1, 21 Закону України «Про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРПАТНАФТОХІМ» (адреса: вул. Промислова, 4 м. Калуш Івано-Франківської області, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 середній заробіток за час затримки розрахунку з 22.01.2025 по 04.03.2025 включно в сумі 22263,00 грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРПАТНАФТОХІМ» на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя