465/3019/25
2-о/465/201/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

14.04.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши питання про відкриття провадження у справі:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

заінтересована особа: Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса (, місцезнаходження: 65039, Одеська область, м. Одеса, вул.Середньофонтанська, буд. 19Б),

предмет заяви: встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

10 квітня 2025 року (вх.№11557/25) уповноважений представник заявника, адвокат Галайський Орест Вікторович, через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова із заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт родинних відносин, а саме що заявниця ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, у прохальній частині заяви також просить витребувати з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява мотивована тим, що у матері заявниці, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була рідна сестра ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що у ОСОБА_4 був син, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає про те, що матір заявниці, ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_2 , і як наслідок, останній є двоюрідним братом заявниці, ОСОБА_1 .

Однак, перевіривши матеріали заяви та додані до неї документи, суддя дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зокрема, чинне цивільне процесуальне законодавство не регулює залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження. Тому при вирішенні питання щодо залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження суд керується положеннями ЦПК України, якими врегульовано порядок залишення без руху позову.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, указана заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, а також відомостей щодо офіційної електронної адреси в учасників справи.

Крім цього, представник заявниці зазначає про те, що матір`ю останньої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Водночас із долученої до заяви копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.09.1990 вбачається, що прізвище матері зазначено як « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_6 ». Вказане також підтверджується копією свідоцтва про припинення шлюбу № 1547, де в графі «Прізвище після припинення шлюбу» зазначено « ОСОБА_5 ».

Таким чином, наявна розбіжність у написанні прізвища матері заявниці, при цьому представником не надано інформації щодо того, чи зверталася заявниця ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою усунення зазначених розбіжностей.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень, викладених в узагальненні Верховного Суду України від 01.01.2013 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Так, із змісту заяви вбачається, що заявниця вказує про факт звернення Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса про прийняття спадщини.

У той же час доказів звернення заявника до нотаріуса, подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк суду заявницею не надано, як і не долучено фактів надання усіх необхідних документів нотаріальній конторі та відповідної відмови нотаріуса (у тому числі в зв`язку із неможливістю простеження родинних зв`язків).

Також, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки. При цьому, заінтересованими особами є особи, що беруть участь у справі та мають юридичну заінтересованість.

Як вбачається із змісту поданої заяви, встановлення факту необхідно заявниці для оформлення спадщини після смерті двоюрідного брата.

З урахуванням мети встановлення факту належними заінтересованими особами у зазначеній справі мають бути інші спадкоємці, в даному випадку спадкоємці першої черги за законом, незалежно від їх позиції щодо факту, який має встановлюватись (на що також звернено увагу у постанові Київського апеляційного суду від 22.02.2023 у справі №760/11092/22).

Зокрема, представник зазначає про наявність у матері заявниці, ОСОБА_3 , рідної сестри ОСОБА_4 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас у заяві не зазначено місця перебування ОСОБА_4 , а у разі її смерті, до заяви не долучено жодних документів, що підтверджують цю обставину. Крім того, у матеріалах справи також відсутня копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , а також не надано інформації щодо наявності чи відсутності в останнього на момент смерті дітей або факту перебування у шлюбі.

Відтак, у змісті заяви взагалі не вказано про наявність чи відсутність інших спадкоємців, як за законом, так і за заповітом.

Відповідно до листа Верховного Суду від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

З наведеного вище вбачається, що для вирішення питання розгляду справи в окремому чи в позовному провадженні слід встановити такі обставини, зокрема: чи заводилася спадкова справа щодо майна померлого; чи є інші спадкоємці та чи прийняли вони спадщину; докази подання заявником заяви до нотаріуса про прийняття спадщини та наявність відмови нотаріуса у здійсненні нотаріальної дії шляхом прийняття відповідного процесуального рішення у формі постанови; неможливість у інший спосіб усунути виявлені недоліки, зокрема шляхом звернення до уповноважених органів, в т. ч. до відділу державної реєстрації актів цивільного стану; породження фактом, який необхідно встановити, юридичних наслідків, тобто виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При цьому, у разі уточнення заявником кола учасників справи, суд також звертає увагу на те, що зважаючи на те, що метою встановлення згаданого вище факту, що має юридичне значення, заявник зазначає оформлення спадкових прав після двоюрідного брата, то згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду.

Положеннями ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, заяву необхідно залишити без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175,177,185,260,293, 294, 296, 297 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, про встановлення факту родинних відносин залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Баран О.І.