РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання або до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, в залежності яка з цих обставин настане першою.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Відповідач являється батьком позивача. Позивач навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету на 1 курсі заочної форми навчання з 02.09.2024 по 30.06.2018, де плата за весь строк навчання становить 92000,00 грн. Також позивач навчається стаціонарно у Вінницькому національному аграрному університеті на факультеті «Технології виробництва переробки та робототехніки у твариництві». Позивач проживає в гуртожитку де плата за проживання становить 800 грн на місяць.

Оскільки позивач навчається стаціонарно, то не має змоги працювати, також вона має купувати різні канцелярські приладдя для навчання, платно харчуватись, купувати сезонний одяг, а все потребує значних коштів. Так, з 01.01.2025 позивач почала отримувати стипендію у розмірі 2000 гривень, поміж цього єдина допомога, яку вона має це кошти матері, яка працює за кордоном і періодично висилає кошти на її навчання та проживання.

Позивач вважає, що відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, а тому останній може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

19.02.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що твердження позивача, що відповідач є працездатним, а його стан здоров`я дозволяє працювати, є безпідставними. Крім того, позивачем не надано жодних доказів отримання стабільного доходу відповідачем. Так, відповідач на даний час не працевлаштований, згідно медичних довідок має ряд захворювань, а єдиним його майном є житловий будинок, який він отримав у спадок.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

06.02.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін 08.04.2025.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, попередньо надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Суд, на підставі ч.3 ст. 211 ЦПК України, розглянув справу у відсутність позивача.

08.04.2025 в судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Як вбачається з довідки про навчання від 18.11.2024 № 295 Вінницького торговельно - економічного інституту Державного торговельно - економічного університету ОСОБА_1 є здобувачем освітнього ступеня «бакалавр» І курсу заочної форми навчання та навчається за умовами договору про надання платної освітньої послуги на обліково - фінансовому факультеті Вінницького торговельно - економічного інституту Державного торговельно - економічного університету. Термін навчання з 02.09.2024 по 30.06.2028, стипендію не отримує (а.с.7).

Згідно копії договору № 638 ФБСФз - 1 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 13.08.2024, укладеного між Державним торговельно - економічним університетом в особі директора та ОСОБА_1 , предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу інститутом, який є невід`ємною частиною додатку до договору про навчання у закладі вищої освіти, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 93 000 (а.с.8-10).

Відповідно до копії договору № 638 ФБСФ -3 про навчання у закладі вищої освіти, укладеного між Державним торговельно - економічним університетом в особі директора та ОСОБА_1 , предметом даного договору є навчання у закладі вищої освіти. Інститут бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на 1 курс та здійснити підготовку вступника за заочною формою здобуття освіти для здобуття ступеня вищої світи бакалавр (а.с.11-13).

Як вбачається з копії виконавчого листа, виданого Жмеринським міськрайонним судом 09.07.2010, рішенням суду присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2010 до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Відповідно до копії довідки реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сума заробітку ОСОБА_2 за останніх 6 місяців 2024 року не було сплачено страхових внесків до Пенсійного фонду (а.с.32-34 на звороті).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 являється власником житлового будинку в с. Райгород Немирівського району Вінницької області, підстава виникнення права власності рішення Немирівського районного суду (а.с.35-36).

Відповідно до копій медичних досліджень ОСОБА_2 має ряд захворювань, які потребують лікування (а.с.37-38).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її навчання з підстав того, що дані твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Також позивачем не підтверджено жодним доказом про її навчання стаціонарно та отримання нею стипендії, її витрати на навчання, а також супутні витрати, пов`язані із цим.

МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №635/1139/17(реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 89426602), та зазначає таке.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

ВИСНОВКИ СУДУ.

З аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Стягнення аліментів на утримання повнолітнього дочки/сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки/сина, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Разом з цим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, повинні бути достатніми і співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові від 20 травня 2020 року у справі з аналогічних правовідносин № 635/1139/17Верховний Суд зазначив, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами відповідач ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_1 , яка є здобувачем освітнього ступеня «бакалавр» І курсу заочної форми навчання та навчається за умовами договору про надання платної освітньої послуги на обліково - фінансовому факультеті Вінницького торговельно - економічного інституту Державного торговельно - економічного університету. Термін навчання з 02.09.2024 по 30.06.2028, стипендію не отримує.

Відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги та є невід`ємним додатком до Договору про навчання у закладі вищої освіти, вартість навчання позивача за весь строк навчання, становить 92 000 грн., проте жодних доказів понесення витрат у зв`язку з навчанням, зокрема тих, що підтверджують сплату вартості навчання згідно з графіком, що є обов`язковою умовою для навчання у закладі вищої освіти, витрати за проживання в гуртожитку позивачем не надано, як і доказів, що підтверджують її стаціонарне навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, про що позивачем стверджується у позовній заяві.

На противагу чому на даний час ОСОБА_2 немає жодних доходів, єдиним його майном є житловий будинок, отриманий у спадок. Наразі позивач має ряд захворювань, які потребують лікування.

З огляду на вищевикладені встановлені судом обставин справи, враховуючи, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування пред`явленого позову, не були підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, а саме потреба у матеріальній допомозі в зв`язку з навчанням та можливість відповідача надавати таку допомогу у зв`язку з чим суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати із сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 11, 12, 13, 19, 141, 76-83, 89, 259,263-265,430 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 15.04.2025