№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3941/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Ільєва Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г., у справі № 757/14099/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення частини страхового відшкодування шкоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат, -

УСТАНОВИВ:

У березні 2024 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПрАТ «СК «Універсальна») про стягнення частини страхового відшкодування шкоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат. Зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 20 серпня 2022 року сталася ДТП за участі транспортного засобу «MAN TGS 18.440», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої були завдані тілесні ушкодження ОСОБА_2 , які потягли її смерть. Відтак їй було завдано шкоду. Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 травня 2023 року у справі № 509/4164/23 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN TGS 18.440», д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб, була застрахована відповідно до умов чинного полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/207863324, у ПрАТ «СК «Універсальна», з лімітом відповідальності 260 000,00 грн. на одну потерпілу особу за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю. Натомість, станом на день пред`явлення позову, ПрАТ «СК «Універсальна» так і не було здійснено повної виплати належного страхового відшкодування на її користь.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на її користь невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 104 000,00 грн., пеню у розмірі 42 391,92 грн., три відсотки річних у розмірі 6 665,67 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33 543,21 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Конюшко Д.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України ОСОБА_1 , як мати потерпілої (загиблої), що досягла встановленого законом пенсійного віку, має право на отримання такого страхового відшкодування незалежно від того, чи була вона на утриманні потерпілої (загиблої), чи лише мала право на день її смерті на одержання від неї утримання. Також, зазначає, що згідно з Актом про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 09 вересня 2022 року та довідкою про склад сім`ї від 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 , яка з 16 червня 2009 року перебуває на пенсії за віком, є матір`ю загиблої в ДТП 20 серпня 2022 року ОСОБА_2 та фактично проживала із ОСОБА_2 за однією адресою, оскільки фактично перебувала на утриманні померлої, котра була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно з листом-відповіддю Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1500-0306-8/90025 від 07 липня 2023 року підтверджено, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Тому ОСОБА_1 мала право на отримання такого страхового відшкодування як непрацездатна матір-пенсіонер потерпілої (загиблої), бо мала право на день її смерті на одержання від неї утримання, і розмір такого відшкодування у будь-якому разі має бути не менший за 234 000,00 грн., незалежно від отримуваного нею доходу. Наявні у матеріалах докази є достатніми та підтверджують наявність відповідного права, відтак у суду були відсутні підстави для відмови в позові.

Адвокат Корнілов Л.О., який діє в інтересах ПрАТ «СК «Універсальна» подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2

20 серпня 2022 року приблизно о 18 год. 40 хв. у світлий час доби в умовах необмеженої видимості водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача «MAN TGS 18.440», д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом «STAS 038 3FAK», р.н. НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині вул. Овідіопольська дорога з боку смт. Великодолинське в напрямку м. Одеси, не переконався в безпеці свого руху та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_2 , яка закінчувала перехід проїзної частини, та, проявляючи кримінально-протиправну самовпевненість, відновив рух на керованому ним автопоїзді вперед, внаслідок чого скоїв наїзд лівою передньою частиною кабіни керованого ним спеціалізованого вантажного сідлового тягача на пішохода ОСОБА_2 , від чого вона впала на проїзну частину, та після цього відбувся наїзд (переїзд) на неї лівим переднім колесом і лівими задніми колесами зазначеного вантажного сідлового тягача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було смертельно травмовано пішохода ОСОБА_2 , якій були заподіяні тілесні ушкодження. Смерть ОСОБА_2 перебуває в прямому причинному зв`язку з наявною у неї вищеописаною поєднаною травмою.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 травня 2023 року у справі № 509/4164/23 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN TGS 18.440», д.н.з. НОМЕР_1 , у тому числі, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб, була застрахована відповідно до умов чинного полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/207863324, у ПрАТ «СК «Універсальна», з лімітом відповідальності 260 000,00 грн. на одну потерпілу особу за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю.

Позивачка ОСОБА_1 зверталася до страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зокрема внаслідок втрати годувальника.

За результатами розгляду заяв та заяв інших заявників страховиком загалом було здійснено страхові виплати на користь заявників за шкоду, завдану життю і здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , розмір яких у сумі склав 156 000,00 грн.

Проте, листами від 28 жовтня 2022 року та 31 липня 2023 року ПрАТ «СК «Універсальна» було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні виплати страхового відшкодування, завданої смертю годувальника. Мотивуючи своє рішення ПрАТ «СК «Універсальна» зазначило, що страховику не надано документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Універсальна» про стягнення частини страхового відшкодування шкоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За вимогами статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ)) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Наведена норма Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19).

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

З системного аналізу вищевказаних норм цивільного законодавства, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

При цьому п. 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Пунктом 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що страховикуПрАТ «СК «Універсальна» не надавалися документи, які підтверджують перебування позивачки на утриманні потерпілої, її доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих як утриманцю внаслідок втрати годувальника, відповідно до вимог п. 35.2. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є пенсіонером, та отримує пенсію за віком з 17 березня 2009 року. Разом з тим, до матеріалів справи не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування позивачки на утриманні своєї доньки.

Копія акту про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 09 вересня 2022 року та довідки про склад сім`ї від 15 вересня 2022 року не є достатніми та належними доказами того, що ОСОБА_1 дійсно перебувала на утриманні доньки ОСОБА_2 , оскільки зі змісту вказаних документів неможливо встановити на яких підставах вони були складені і на чому ґрунтуються зазначені в ньому дані. Як вбачається з акту про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 09 вересня 2022 року, він був складений самою ОСОБА_1 та посвідчений трьома сусідами (а.с. 22).

Довідка про склад сім`ї від 15 вересня 2022 року також була складена самою ОСОБА_1 (а.с. 23).

При цьому, одне лише посилання на те, що вона проживала разом з ОСОБА_2 за однією адресою, не є доказом перебування позивачки на утриманні в дочки і не може бути підставою для визнання за померлою статусу годувальника позивачки.

Також, є безпідставними посилання ОСОБА_1 на лист-відповідь Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1500-0306-8/90025 від 07.07.2023 року, оскільки у вказаному листі лише надано інформацію про страховий стаж ОСОБА_2 (а.с. 43).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, що вона мала право на страхове відшкодування у зв`язку із смертю годувальника в порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для в задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03 серпня 2023 року в справі № 236/1077/21, від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17, від 13 березня 2019 року в справі № 643/207/16-ц, від 03 червня 2021 року в справі № 705/3172/19.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, зокрема, положення ст. 1200 ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Конюшка Д.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді