КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-з/824/463/2025
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ Справа № 357/4263/24
31 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В.
при секретарі - Уляницькій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коломієць Тетяни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Цукуров В.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів,-
У березні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовомдо ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів, в якому просила суд стягнути із відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період із 01 жовтня2016 року по 01 лютого 2024 року в розмірі368 830,28грн, розрахунок якої додано до позовної заяви.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 150 000 грн. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 500 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів і в частині розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 500,00 грн. Компенсовано ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 500,08 грнза рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

03 березня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Коломієць Тетяною Олександрівною засобами поштового зв?язку подана до Київського апеляційного суду заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування понесених нею судових витрат половину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8700.00 грн (вісім тисяч сімсот гривень нуль копійок).

В обгрунтування заяви зазначає, що сторона позивача у відзиві на апеляційну скаргу надала орієнтовний розрахунок судових витрат та зазначила, що більш детальний розрахунок може бути надано суду пізніше. Відповідно до ч. 3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції, позивач понесла судові витрати у розмірі 17400.00 грн. Враховуючи, що апеляційну скаргу було задоволено лише частково, стягненню на користь позивача підлягає половина витрат на професійну правничу допомогу, що складає 8700,00 грн, з огляду на долучені до даної заяви докази понесених судових витрат, їх співмірності та витраченого часу на відповідний вид правової допомоги та обсягу наданих/виконаних робіт, значення і важливості справи для позивача та її дочки.

У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового судового рішення представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федак Максим Леонідович просить в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Процес передбачає необхідність подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, разом з першою заявою по суті спору.

Згідно із ч. 2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Наведена норма процесуального закону надає суду право, у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат, відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Відповідний висновок міститься у постанові ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, після оголошення судом скороченого рішення (17.02.2025 року) позивач (його представник), у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, мали можливість подати суду докази понесених витрат пов?язаних з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однак, лише 05.03.2025року Київським апеляційним судом отримано від представника позивача ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказане свідчить про те, що така заява про ухвалення додаткового рішення була подана до суду зі спливом п`яти днів після ухвалення судового рішення. В свою чергу, із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу остання не звертається.

В окремо поданому письмовому клопотанні від 31 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна просить суд поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі посилаючись на те, що останній день строку, у який позивач могла звернутися із заявою про ухвалення додаткового рішення, це 24 лютого 2025 року (понеділок), проте, у період з 24 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року представник позивача перебувала на лікарняному та через хворобу не могла подати вчасно до суду заяву. До клопотання долучено інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров?я.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна підтримала доводи заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі та просила заяву задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федак Максим Леонідович просив відмовити в задоволенні заяви позивача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коломієць Тетяни Олександрівни про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Додоговору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до загального правила розподілу судових витрат між сторонами, шо передбачено частиною 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна на підставі ордеру серії АІ № 1796602 від 19 січня 2025 року (а.с. 8 том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила покласти судові витрати на відповідача ОСОБА_2 .

На виконання вимог статті 134 ЦПК України позивач повідомила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справив суді апеляційної інстанції, розмір якого чітко встановити неможливо (а.с. 3-7 том 2).

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Коломієць Тетяною Олександрівною заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу подана до Київського апеляційного суду - 03 березня 2025 року, тобто, поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною третьою статті 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що 17 лютого 2025року Київський апеляційній судприйняв постанову у цій справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року.

Таким чином, у відповідності до вимог статей 122, 123, 124 ЦПК України перебіг строку, визначеного частиною 8 статті 141 ЦПК України на подання заяви (доказів розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи) почався з наступного дня після прийняття постанови Київським апеляційним судом у цій справі і закінчився у перший робочий день 24 лютого 2025 року, з урахуванням положень частини 3 статті 124 ЦПК України, якими передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогуподана до Київського апеляційного суду - 03 березня 2025 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

В окремо поданому письмовому клопотанні від 31 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна просить суд поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі посилаючись на те, що останній день строку, у який позивач могла звернутися із заявою про ухвалення додаткового рішення це 24 лютого 2025 року (понеділок), проте, у період з 24 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року представник позивача перебувала на лікарняному та через хворобу не могла подати вчасно до суду заяву. До клопотання долучено інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров?я, яка засідчує тимчасову непрацездатність пацієнта з 24 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року.

Перевіривши доводи заявника про поновлення строку на подання заяви про розподіл судових витрат, колегія суддів апеляційного суду вважає їх обґрунтованими, а тому наявні підстави для поновлення процесуального строку.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегія суддів апеляційного суду враховує, що відповідно доумов договору про надання правової допомоги № 54 від 24 грудня 2024 року,укладеного між Адвокатським бюро «Тетяна Коломієць» та ОСОБА_1 (Клієнт), у порядку та на умовах, що визначені договором, Бюро за завданням (дорученням) Клієнта зобов?язується здійснити захист, представництво або надавати інші види правничої допомоги Клієнту, а Клієнт зобов`язаний оплатити гонорар у порядку та строки обумовлені сторонами (пункт 1.1. договору).

Надання Адвокатським бюро послуг в межах договору може здійснюватись на підставі додаткових угод (пункт 4.1. договору).

За результатом надання юридичних послуг Клієнту, при умові оплати за погодинною тарифікацією та за вимогою Клієнта, Адвокатське бюро складає звіт про надані послуги, який разом з рахунком на оплату юридичних послуг направляється поштою (або передадається особисто) - пунтк 4.8. договору. Оплата послуг здійснюється на підставі виставлених розрахунків - пункт 5.1. договору.

Відповідно до додаткової угоди від 31 січня 2025 року на підставі та на виконання положень Договору № 54 про надання правової допомоги від 24 грудня 2024 року Клієнт доручає, а Бюро бере на себе зобов`язання надати правничу (правову) допомогу Клієнту щодо:ознайомлення з матеріалами справи № 357/4263/24 у Київському апеляційному суді; підготовки відзиву на апеляційну скаргу у справі № 357/4263/24, яка знаходиться у провадженні Київського апеляційного суду до 10.02.2025; підготовки заяви для нотаріального посвідчення від імені ОСОБА_7 щодо відсутності сплати аліментів від ОСОБА_2 готівкою на руки; подання відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду у справі № 357/4263/24 через ЄСІТС «Електронний суд» до 10.02.2025 року; участі у першому судовому засіданні,призначеному у Київському апеляційному суді в справі № 357/4263/24 на 17.02.2025 о 12:40 год(пункт 1 додаткової угоди). За домовленістю сторін вартість представництва інтересів Клієнта за надання правової допамоги, визначеної у п. 1. Додаткової угоди, становить 17 400 грн (а.с. 57 том 2).

Відповідно до звіту Адвокатського бюро про виконані роботи адвокатом Коломієць Т.О. за період з 20 січня 2025 року по 18 лютого 2025 року надано Клієнту, а останній прийняв без претензій, що підтверджується актом надання послуг № 2 від 18 лютого 2025 року, наступний обсяг правової допомоги: 20 січня 2025 року ознайомлення з матеріалами справи № 357/4263/24 у Київському апеляційному суді (з урахуванням витрат часу на дорогу), витрачено 05 годин; 01 лютого 2025 року підготовка заяви для нотаріального посвідчення від імені ОСОБА_7 щодо відсутності сплати аліментів від ОСОБА_2 готівкою на руки(з урахуванням витрат часу на дорогу до нотаріуса), витрачено 01:40 годин; 10 лютого 2025 року підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі № 357/4263/24, яка знаходиться у провадженні Київського апеляційного суду до 10.02.2025, витрачено 04 години; 10 лютого 2025 року подання відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду у справі № 357/4263/24 через ЄСІТС «Електронний суд» до 10.02.2025; витрачено 00:30 хвилин; 17 лютого 2025 року участь у судовому засіданні призначеному у Київському апеляційному суді в справі № 357/4263/24(з урахуванням витрат часу на дорогу), витрачено 05 годин (а.с. 60, 61 том 2).

Загальна вартість таких послуг, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді апеляційної інстанції, оцінена позивачем в сумі 17 400,00 грн та, враховуючи, що апеляційну скаргу відповідачазадоволено частково, сторона позивача просила стягнути з відповідача половину витрат на професійну правничу допомогу, що складає 8700,00 грн.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегією суддів апеляційного суду враховується, що суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15).

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії апеляційної інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді апеляційної інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: ознайомлення з матеріалами справи № 357/4263/24 у Київському апеляційному суді; підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі № 357/4263/24, подання відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду у справі № 357/4263/24 через ЄСІТС «Електронний суд» зводяться до єдиної дії -формування правової позиції позивача та є складовими підготовки відзиву на апеляційну скаргу і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що правова позиція сторони позивача в цій справі не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанції, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини.

Заявлені позивачем витрати в частиніпідготовка заяви для нотаріального посвідчення від імені ОСОБА_7 щодо відсутності сплати аліментів від ОСОБА_2 готівкою на руки мають організаційний характер. Відсутні підтвердження того, що клієнту разом з цим надавались консультації правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.

За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, врахувавши суть спору, характер послуг,часткове задоволення позову ОСОБА_1 та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , подані представником відповідача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , до 5000,00 грн, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом Коломієць Тетяною Олександрівною в суді апеляційної інстанції.

Отже, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти цієї справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коломієць Тетяни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 127, 133, 137, 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представникапозивача ОСОБА_1 - адвоката Коломієць Тетяни Олександрівни про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Поновити представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Коломієць Тетяні Олександрівні строк на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коломієць Тетяни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Цукуров В.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: