Справа № 397/712/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.04.2025 сел. Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Максимовича І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Рум`янцевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в інтересах якого діє представник Мирончук Олена Романівна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет застави, що незаконно відчужений, шляхом продажу на публічних торгах в рамках виконавчого провадження,
11.07.2019 приватним виконавцем Мехед О.В. було відкрито виконавче провадження (ВП №59523831) з примусового виконання виконавчого листа №397/2252/13-ц, виданого Олександрівським районним судом Кіровоградської області 23.05.2017.
Станом на день подання позову рішення суду від 22.01.2014 у справі №397/2252/13-ц не виконане, виконавче провадження відкрите.
Позивач дізнався, що вищевказаний автомобіль, що належить ОСОБА_2 на праві власності та виступає забезпеченням за кредитним договором, незаконно відчужений ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.589, ч.1 ст.592 ЦК України, Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважає, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави іншої особи, у зв`язку з чим на предмет застави може бути звернено стягнення.
У результаті порушення ОСОБА_2 умов Договору застави, шляхом відчуження предмету застави, без згоди Заставодержателя, останній позбавлений права задовольнити свої вимоги у способи, визначені Договором застави, чим порушені його права та охоронювані законом інтереси.
Згоду на відчуження предмету застави ТОВ «Кредитні ініціативи» взагалі не надавалась.
У Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна на момент відчуження та станом на сьогодні присутні відомості про обтяження предмета застави, а тому ОСОБА_1 не є ї не може бути визнана добросовісним набувачем вказаного автомобіля.
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 , в комплексі порушення умов Кредитного договору та Договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди Заставодержателя, ТОВ «Кредитні ініціативи» позбавлено права задовольнити свої вимоги у способи визначені законодавством України, що призводить до порушення права та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Кредитні ініціативи».
Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (а.с. 43-44).
Ухвалою суду від 04.11.2024 закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 105-106).
Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов (а.с. 150-152).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 113, 114, 143, 145, 171, 172).
Представник третьої особи адвокат Істоміна К.В. надала заяву про розгляд справи без її участі та просила при ухваленні рішення врахувати пояснення третьої особи щодо позову (а.с.181-182).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.1.3 вказаного Кредитного договору, в якості забезпечення зобов`язань Позичальника за цим Кредитним договором надається застава Транспортного засобу (Автомобілю), який визначено в п.1.2 цього кредитного договору згідно Договору застави транспортного засобу, який буде укладено між Позичальником та Кредитодавцем, загальною вартістю 134000 грн. В якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором Сторони укладають Договір поруки з Фізичною особою.
Відповідно до п.2.8 вказаного Кредитного договору надання кредиту здійснюється Кредитодавцем не пізніше 2 робочих днів, виключно з дати: 2.8.1. набрання чинності договором застави транспортного засобу, згідно п.1.3 Кредитного договору та Договору поруки, згідно п.1.3 Кредитного договору (в разі надання додаткового забезпечення); 2.8.2 надання Кредитодавцю Позичальником укладених Договорів страхування, що зазначаються нижче, а також підтвердження їх оплати в повному обсязі за власні кошти, в разі, якщо Позичальник не отримує кредитні кошти за цим Кредитним договором для сплати зазначеного договором страхування.
Відповідно до п.9.4 вказаного Кредитного договору Кредитодавець вправі без обмежень уступати будь-які свої права за цим Договором.
Відповідно до п.1.3 Договору застави, у випадку продовження строків виконання зобов`язань за Кредитним договором (шляхом укладення договорів про внесення змін до нього), дія застави, передбаченої цим Договором, зберігається до повного виконання кредитного договору.
Відповідно до п.2.1.5 Договору застави, заставодавець зобов`язаний без письмової згоди Заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на Предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передача в оренду, спільну діяльність тощо, при цьому наступна застава Предмету застави забороняється.
Відповідно до п.3.2 Договору застави, звернення стягнення на Предмет застави відбувається у відповідності до чинного законодавства будь-яким із наступних позасудових способів на вибір Заставодержателя.
Відповідно до п.2.4.3 Договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави відповідно до чинного законодавства України: у разі, коли в момент настання терміну виконання Заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою за цим Договором, вони не будуть виконані. У разі виникнення права звернення стягнення на Предмет застави реалізувати його відповідно до чинного законодавства України, при цьому спосіб реалізації Предмету застави визначається Заставодержателем самостійно на свій розсуд, виходячи і з існуючих способів реалізації заставного майна, що передбачені чинним законодавством України (п.2.4.6 Договору застави).
Відповідно до п.2.4.8 Договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави та реалізувати його та/або вимагати від Заставодавця дострокового виконання зобов`язань, що випливають із Кредитного договору за умови настання будь-якого або всіх наступних випадків:
- здійснення Заставодавцем перешкоди у реалізації Заставодержателем права, встановленого п.2.4.4 цього договору;
- невиконання Заставодавцем зобов`язань за цим Договором, зокрема, щодо вжиття заходів, необхідних для збереження Предмету застави, в тому числі зобов`язань, передбачених п.2.1.7 договору;
- невиконання Заставодавцем зобов`язань за Кредитним договором;
- загибелі, втрати чи пошкодження Предмету застави і невиконанні при цьому Заставодавцем умов, викладених у п.2.1.9 цього договору;
- відчуження Предмета застави і невиконання при цьому Заставодавцем умов, викладених у п.2.1.10 цього Договору;
- обтяження Предмета застави зобов`язаннями на користь третіх осіб без письмового погодження Заставодержателя.
Відповідно до п.3.1 Договору застави, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на Майно та його реалізацію у наступних випадках:
- якщо на момент настання строку виконання Заставодавцем зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строки Суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів за користування кредитом та/або суми комісії за надання кредиту, та/або сум комісії за управління кредитом, та/або в разі несплати або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу) та/або інших боргових зобов`язань, що передбачені кредитним договором;
- незалежно від настання строку виконання Заставодавцем будь-яких обов`язань за Кредитним договором у разі настання смерті Заставодавця або порушення відносно останнього справи про притягнення до кримінальної відповідальності;
- незалежно від настання строку виконання Заставодавцем будь-яких зобов`язань за Кредитним договором при настанні випадків, указаних у п.2.4.8 цього Договору.
Відповідно до п.6.1. Договору застави, цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань Заставодавцем за Кредитним договором (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього) або припинення права застави у випадках, що прямо передбачені чинним законодавством.
Також на підтвердження позовних вимог, представником позивача подано інформацію про наявність виконавчого провадження №59523831, відкритого 11.07.2019 приватним виконавцем Мехед О.В., в якому стягувачем є ТОВ «Кредитні ініціативи», а боржником ОСОБА_2 .
Однак, з даного рішення не можливо встановити дійсні дані про сторін у справі та встановлені відносно них обставин. Відомості про набрання рішення законної сили відсутні.
З наданої інформації щодо відкритого виконавчого провадження не можливо встановити підстави його відкриття (за яким виконавчим документом).
Також позивачем не подано суду належних доказів про розмір наявної у відповідачки ОСОБА_2 заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статтей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.
Відповідно до ст.512 ЦК України, передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст. 1078 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Так, ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У пунктах 6, 7 ч.2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Позивачем не було повідомлено письмово суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів в повному обсязі.
При цьому, суду є незрозумілим факт подачі представником позивача неналежним чином оформлених документів (рішення суду), що в свою чергу вказує на недобросовісне виконання представником позивача своїх процесуальних обов`язків.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТОВ «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 264-265, 268, 280-284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в інтересах якого діє представник Мирончук Олена Романівна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет застави, що незаконно відчужений, шляхом продажу на публічних торгах в рамках виконавчого провадження - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду). У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 14.04.2025.
Представник позивача: Мирончук Олена Романівна (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , довіреність №14122023/21 від 14.12.2023)
Представник позивача: адвокат Попов Євген Васильович (адреса: АДРЕСА_2 , довіреність №12072024 від 12.07.2024, РНОКПП НОМЕР_6 )
Відповідач 1: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 )
Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 )
Третя особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 )
Представник третьої особи: адвокат Істоміна Катерина В`ячеславівна (місце знаходження: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_10 ).
Суддя: І.В. Максимович