Справа №442/2034/25
Провадження №2/442/832/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що вона є мамою відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , дочкою відповідачки ОСОБА_5 , дружиною відповідача ОСОБА_3 , рідною сестрою відповідача ОСОБА_4 .

28 грудня 2011 року комісією з приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , згідно якого квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 . Свідоцтво видано на підставі розпорядження від 28 грудня 2011 року №13/7. Вказана квартира безоплатно була передана у власність наймачам (позивачці та відповідачам по справі) в порядку приватизації житла згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується витягом із спадкового реєстру від 11.02.2016 року №42920993, спадкова справа номер 58564114. До цього часу спадщина не оформлена, оскільки не зареєстровано речове право спадкодавця за померлими державна реєстрація речових прав не здійснюється.

Відповідно до довідки №87/02-14 від 19.11.2024 року, виданої приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г.І. - ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відсутність державної реєстрації речового права на дану квартиру та невизначеність часток у спільній сумісній власності унеможливлює оформлення спадкових прав позивачкою на частку в квартирі після смерті її батька ОСОБА_7 , та реєстрацію належного їй речового права на частку у квартирі, яка передана у спільну сумісну власність.

Із врахуванням наведеного вище, а також з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька вона змушена звернутись в суд із цією позовною заявою.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї поступило клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачами судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на частку в квартирі АДРЕСА_1 , яка згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 28.12.2011 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, КЦС ВС у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, провадження № 61-16257св20 виснував про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, виходячи із наведеного вище, суд прийшов до переконання, що частки сторін у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру є рівними.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що спадкоємець вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/7 часток у квартирі АДРЕСА_2 , в тому числі на 1/7 частки у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати по 1/7 частині права власності на квартиру АДРЕСА_1 за: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ; ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ; ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ; ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Дата складення рішення - 10.04.2025.

Суддя О.В. Крамар