Справа № 510/2026/24
Провадження №2/510/904/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивача адвокат Вальченко В.В. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.08.2024р. земельну ділянку площею 3,52 га із кадастровим номером :01:005:0413, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія Інформації ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку від 27.08.2024р.; копія виписки з погосподарської книги №3 Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 21.08.2024р. про належність домоволодіння ОСОБА_5 ; копія державного акту серії ЯБ №908139 від 03.05.2006р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 3,52 га із кадастровим номером :01:005:0413, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія довідки старости Долинського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 31.07.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день її смерті; копія звіту від 26.08.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості; копії свідоцтв про народження відповідачів; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_1 із ОСОБА_6 ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2024р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки Долинської сільської ради Ренійького району від 28.09.2009р. про належність ОСОБА_5 присадибної ділянки; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ; копія випуску газети із оголошенням про втрату документу.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є вдівцем після смерті ОСОБА_5 , відповідачі являються дітьми позивача та нині померлої.

За життя ОСОБА_5 належало наступне майно:

-житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , - на підставі виписки з погосподарської книги №3 Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 21.08.2024р. про належність домоволодіння;

-земельна ділянка площею 3,52 га із кадастровим номером :01:005:0413, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - згідно державного акту серії ЯБ №908139 від 03.05.2006р. на право власності на земельну ділянку.

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вищезазначене належне їй майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були її чоловік та сини.

Після смерті ОСОБА_7 відповідачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини за заповітом. У зв`язку із цим, спадкування після смерті ОСОБА_7 здійснюється за законом.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна.

Відповідачі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач спадкоємець першої черги за законом.

Останні роки перед смертю дружини позивач мешкав разом із нею, доглядав за ОСОБА_5 , як чоловік. Відповідачі у справі будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мали, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки, про що 30.08.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивач не може, оскільки за життя його дружина втратила їх, крім того, ОСОБА_5 не зареєструвала належним чином право власності на житловий будинок (він рахується належним їй на підставі даних погосподарської книги с.Долинське).

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Так, судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_5 позивач у передбачений законом строк для прийняття спадщини не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте він прийняв спадщину фактично, оскільки його воля була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, використання земельних ділянок за цільовим призначенням та ін.).

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті дружини у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок, земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування).

Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 3,52 га із кадастровим номером :01:005:0413, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ЯБ №908139 від 03.05.2006р. на право власності на земельну ділянку,

що належали ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК