Справа № 489/7610/24
Провадження № 2/489/434/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПрАТ «МТЕЦ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

встановив.

У вересні 2024 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача борг за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2020 по 01.05.2024 у розмірі 34 800,72 грн., за період з 01.12.2022 по 31.01.2022 інфляційних збитків 735,44 грн., три відсотки річних 270,76 грн., а також судового збору.

Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2020-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за вказаною адресою та відповідно є споживачами послуг з постачання теплової енергії. На ім`я відповідального квартиронаймача ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач надав теплову енергію до вказаної квартири у період з 01.11.2020 по 01.05.2024. За вказаний період у відповідачів виникла заборгованість за послуги теплопостачання на суму 34 800,72 грн., а за період з 01.12.2020 по 31.01.2022 відповідачам нараховано 3% річних у розмірі 270,76 грн. та 735,44 грн. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції. Виданий на підставі заяви позивача від 12.07.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 26.03.2024 по справі № 489/3854/23.

Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

28.01.2025 відповідач ОСОБА_1 подав суду клопотання про зупинення провадження у справі. Свої вимоги мотивував тим, що на теперішній час він є військовослужбовцем ЗСУ військової частини НОМЕР_2 , в зв`язку з чим, на його переконання, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України це є підставою для зупинення провадження у даній справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України. Того ж дня ним подано клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог до нього, яке обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 з 2017 року за адресою реєстрації у м. Миколаєві не проживає, а фактично проживає з дружиною та дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , надавши суду докази про зареєстроване місце проживання за вказаною адресою його дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 та копії свідоцтв про народження у них двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 12.02.2005 в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено; відкладено розгляд справи на 14 квітня 2025 на 11:30 год.

17.03.2025 на адресу суду повторно надійшли клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та закриття провадження у справі в частині вимог до нього.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про судове засідання на 14.04.2025 належним, про що свідчить розписка його дружини у зворотному повідомленні від суду. Крім того у заявах від 11.03.2025 відповідач ОСОБА_1 просив здійснювати розгляд справи без його участі, оскільки він проходить військову службу в іншому регіоні, подані клопотання підтримав. Протокольною ухвалою суду у їх задоволенні відмовлено, оскільки надані відповідачем суду докази дозволяють встановити фактичні обставини справи без його безпосередньої участі у судовому засіданні в частині клопотання про зупинення провадження у справі та у зв`язку з відсутністю передбачених ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_1 щодо його клопотання про закриття провадження у справі.

Повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації відповідача. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Також відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади.

Відповідач ОСОБА_2 причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону.

Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2024 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ні за ким не зареєстровано.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні Департаменту з надання адміністративних послуг, сформованого 02.10.2024 за вказаною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте згідно наданих суду доказів відповідач ОСОБА_1 з 2017 року за адресою реєстрації у м. Миколаєві не проживає, а фактично проживає з дружиною та дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , надавши суду докази про зареєстроване місце проживання за вказаною адресою його дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 та копії свідоцтв про народження у них двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Більш того відповідачем ОСОБА_1 надано суду довідки № 1843/19119 від 03.12.2024 та № 1843/3799 від 13.02.2025, згідно яких молодший сержант ОСОБА_1 з 03.02.2023 по час надання довідок перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 та з 2023 року по час надання довідок приймає участь у захисті держави проти збройної агресії російської федерації.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 не має, а лише є зареєстрованим у вказаній квартирі, з урахуванням наданих ним доказів, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду беззаперечних доказів що останній є споживачем послуг, що надає позивач, а тому у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири, де зареєстровані відповідачі, проте фактично проживає лише відповідач ОСОБА_2 в період з 2020 по 2023 роки, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Однак, відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію в належному розмірі не здійснювалася, у зв`язку з чим за період з період з 01.11.2020 по 01.05.2024 утворилась заборгованість за послуги теплопостачання на суму 34 800,72 грн., а за період з 01.12.2020 по 31.01.2022 споживачам нараховано 3% річних у розмірі 270,76 грн. та 735,44 грн. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції.

22.05.2023 позивачем на адресу квартири, за якою зареєстровані відповідачі за вих. № 322-ф6 надсилалася досудова вимога (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 54 822,89 грн., яка утворилася станом на 22.05.2023. Проте відповідачами борг добровільно в повному обсязі не погашено, спір не урегульовано.

Виданий на підставі заяви позивача від 12.07.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 26.03.2024 по справі № 489/3854/23.

Так, положення ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, до якої позивач надає послуги з постачання теплової енергії, та відсутність у матеріалах справи доказів того, що остання не є споживачем таких послуг, на відміну від відповідача ОСОБА_1 , який надав суду докази фактично не проживання у м. Миколаєві з 2017 року, враховуючи неналежне виконання нею зобов`язань з оплати таких послуг, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 34 800,72 грн. за період з 01.11.2020 по 01.05.2024 та трьох процентів річних у розмірі 270,76 грн. та 735,44 грн. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2020 по 31.01.2022.

Також судом встановлено, що виданий на підставі заяви позивача від 12.07.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 26.03.2024 по справі № 489/3854/23.

У відповідності до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію у розмірі 34 800,72 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот гривень 72 коп.) за період з 01.11.2020 по 01.05.2024, три проценти річних у розмірі 270,76 грн. (двісті сімдесят гривень 76 коп.) та суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 735,44 грн. (сімсот тридцять п`ять гривень 44 коп.) за період з 01.12.2020 по 31.01.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , юридична адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 14.04.2025.

Суддя Г.А. Микульшина