Справа № 643/2076/25
Провадження № 2/643/2383/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю секретаря судового засідання Каратаєвої Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа № 643/2076/25 за вищевказаним позовом.

Так, ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 просить:

- розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 жовтня 2023 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові, актовий запис № 2860.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спору про місце проживання дитини не мають. Позивач зазначає, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи наявна заява відповідача про відкладення судового засідання та заява позивача, у якій остання не заперечує проти відкладення судового засідання.

Судом встановлено, що 09 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей по Салтівському району департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, у якій просить:

-встановити місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 на території держави Україна;

-встановити для ОСОБА_2 , 1995 року народження, батька дитини, графік для відвідин сина ОСОБА_3 , кожен день після 16 до 21 години за місцем мешкання матері дитини ОСОБА_1 , на даний час яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому, якщо адреса мешкання ОСОБА_1 буде змінена, то мати право відвідувати сина ОСОБА_3 вже за тією адресою, де на той час буде мешкати вдповідач, а також в період надання позивачеві по місцю служби вихідних та відпусток, знаходження сина ОСОБА_3 , в тому числі і нічний час, за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , або за місцем його реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши зустрічну позовну заяву на додержання вимог, встановлених ЦПК України, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Отже, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Сумісний розгляд в одному процесі первісного і зустрічного позову є гарантією захисту прав як позивача, так і відповідача, і правильне вирішення їх спору виключить можливість винесення суперечливих рішень.

З даних положень очевидні як загальні для зустрічного позову та інших позовів ознаки, так і особливі риси, властиві тільки зустрічним позовам. Головна зі спільних ознак та, що зустрічний позов, як і будь-який інший, поданий до суду, направлений на захист порушених або оспорюваних прав, а також інтересів особи, що охороняються законом.

Таким чином, ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Одночасно, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень. При цьому, сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів, а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Так, виходячи з принципів рівноправності, диспозитивності та змагальності сторін, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача.

У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: - обидва позови взаємопов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 522/9011/19 зазначено, що згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

У пунктах 43, 44 постанови від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 (провадження № 12-24гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду висловила у постановах № 916/3245/17 від 13.03.2019, № 916/542/18 від 12.06.2019.

Аналіз наведених вище процесуальних норм та судової практики дає підстави для висновку, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів та доцільність їх спільного розгляду може виявлятись у такому:

- повністю чи частково співпадають підстави обох позовів (фактичні обставини); при цьому правові підстави цих позовів можуть бути різними;

- для підтвердження підстав позову сторонами (позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним) надані переважно або частково одні ті самі докази;

- вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись (при цьому предмети та підстави таких позовів можуть бути не пов`язаними, доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень);

- задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову;

- спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору/спорів між сторонами.

Так само і відмова в задоволенні одного з позовів не свідчитиме про наявність підстав для автоматичного задоволення іншого позову.

Таким чином, ухвалення рішень за кожним з позовів залежатиме від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог.

У зустрічному позову відповідач ОСОБА_2 просить визначити місце проживання спільної з ОСОБА_1 дитини та встановити порядок спілкування з дитиниою.

Однак спір у даній справі розглядається щодо розірвання шлюбу між сторонами і не стосується взаємних прав та обов`язків сторін як батьків дитини.

Отже зустрічний позов не відповідає визначеним у ч. 2 ст. 193 ЦПК вимогам про те, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

На підставі наведеного, враховуючи те, що задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, спільний розгляд зустрічного та первісного позовів не є доцільним, тому суд доходить висновку про необхідність відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви, оскільки спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, поданого відповідачем, призведе до затягування судового процесу, порушення права сторони на своєчасний, швидкий розгляд та вирішення справи.

При цьому суд роз`яснює, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості у разі наявності вказаного спору звернутись до суду в загальному порядку з окремою позовною заявою.

Керуючись ст. 12, 43, 49, 193, 194, 259 261, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей по Салтівському району департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення місця проживання дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини відмовити.

Зустрічну позовну заяву повернути ОСОБА_2 та роз`яснити право звернутися до суду з цими позовними вимогами в загальному порядку.

Відкласти судове засідання на 28 травня 2025 року о 10:00 год.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 квітня 2025 року.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО