Справа № 702/25/25
Провадження № 2/702/121/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Барської Т.М.

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.

учасники справи - не з`явилися,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастирище Черкаської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

10.01.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», в інтересах якого діє представник Маслюженко М.П., звернулося до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовною заявою, в якій вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58880,04 грн. висунуло ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовується тим, що 29.11.2021 між акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладений Кредитний договір №8986, що складається з публічної його частини, яким є універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті банку www.creditdnepr.com.ua (далі у тексті також УДБО) та індивідуальної частини, якою є вказаний договір.

Кредитний договір разом з УДБО та заявою-згодою складають єдиний договір.

Кредитний договір та документи до нього складені в паперовій формі та підписані відповідачем і кредитодавцем.

На підставі укладеного договору відповідач отримав грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 31000 грн, зі встановленою датою повернення грошових коштів - до 29.11.2023 та строком користування кредитом 24 місяці.

Позивач стверджує, що вказана сума кредитних коштів була перерахована кредитодавцем на поточний рахунок відповідача, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро».

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.

Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування.

Окрім цього, одночасно з укладенням кредитного договору, 29.11.2021 між відповідачем та ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» укладений договір добровільного страхування життя клієнтів. Розмір страхового платежу за договором страхування становив 6000 грн.

Після укладення Кредитного договору банк виконав свої зобов`язання перерахувавши позичальнику обумовлену суму кредитних коштів, з яких, за дорученням відповідача, на рахунок ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» переведений страховий платіж в розмірі 6000 грн.

Відповідач частково виконав умови кредитного договору і сплатив позивачу 5600 грн., проте з 28.02.2022 платежів по поверненню кредитних коштів не здійснює.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану банк з власної ініціативи запровадив кредитні канікули та у період з 01.03.2022 відтермінував сплату боргу відповідачем, внаслідок чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Водночас кредитні канікули не зменшили суму боргу відповідача, а лише відтермінували його сплату.

Кредитодавець свої зобов`язання за вказаним Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 27.09.2023 становила 58880,04 грн, та складалася із суми залишку простроченого кредиту 29740,04 грн., та суми простроченої комісії 29140 грн.

11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладений Договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого та згідно з Реєстру боржників, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право грошових вимог до боржників банку, в тому числі і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 8986 від 29.11.2021.

За доводами позивача всі нарахування до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювалися безпосередньо АТ «Банк Кредит Дніпро». Жодних додаткових нарахувань після дати відступлення права грошової вимоги, позивачем не здійснювалось. Однак сума заборгованості відповідача не змінилась та становить 58880,04 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, суму судового збору, сплачену позивачем при подачі позову 2422 грн 40 коп, та витрати на правничу допомогу у сумі 7200,00 грн.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.01.2025, відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, відповідачу наданий термін на подання до суду відзиву на позов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити повністю, проти заочного рішення не заперечує (а.с.7 зв. стор.).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання. Поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками йому вручене, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.98). Станом на призначену дату судового розгляду жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому постановлена ухвала про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Оскільки справа розглядається без участі сторін, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків і такого рішення.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідженими доказами встановлено, що 29.11.2021 ОСОБА_1 підписав заяву_згоду №1188495 про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», за змістом якої клієнт, шляхом підписання цієї заяви, відповідно до ст.642 ЦК України, акцептує публічну пропозицію банку на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі у тексті рішення - УДБО) із змінами та доповненнями, яка розміщена на веб-сайті банку, беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі, з урахуванням надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням змін і доповнень), та погодився з тим, що може обирати будь-які послуги, передбачені УДБО. Підписанням зазначеної заяви відповідач підтвердив, що до моменту підписання цієї заяви він ознайомився та згодний з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua і тарифами. Також клієнт підтвердив, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни і доповнення, які будуть вноситися в УДБО (а.с.38).

29.11.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №8986 (далі у тексті також Договір, Договір №8986), за умовами якого відповідачу на споживчі потреби надається кредит в сумі 31000,00 грн., строком на 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту - 29.11.2023; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 29.11.2021 по 28.06.2022 - 7% від суми кредиту, з 29.06.2022 по 28.12.2022 5,5% від суми кредиту, з 29.12.2022 по 28.06.2023 - 4% від суми кредиту, з 29.06.2023 по 29.11.2023 2,25% від суми кредиту.

У разі не повернення кредиту в терміни, встановлені Договором (в дати, передбачені графіком платежів, в кінцеву дату повернення кредиту або іншу дату, визначену банком у письмовій вимозі у випадку порушення клієнтом умов договору), клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання згідно з ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі 56,00 % річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості (а.с.39).

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок потягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання Договору, цей Договір вважається не укладеним.

У пункті 3.1 Договору визначено, що платежі щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (обов`язковий платіж) і дата його внесення визначена у розділі 4 Договору.

У розділі 4 Договору сторони погодили графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної процентної ставки за договором, за змістом якого кредит виданий на 24 місяців, датою платежу є 29 число кожного місяця, чиста сума кредиту - 25000 грн., сума платежу упродовж розрахункового періоду - 2749,70 грн., з яких 579,67 грн. на погашення кредиту і 2170,00 грн. плата за обслуговування кредиту; останній місяць 2632,28 грн., а всього 65875,38 грн.; сума кредиту за договором - 31000,00 грн.; проценти за користування кредитом 0,38; за обслуговування кред. заборгованості 34875,00 грн., послуги страховика - 6000,00 грн., реальна річна процентна ставка 208,24%, загальна вартість кредиту 65875,38 грн (а.с.40).

29.11.2021 між ОСОБА_1 та ПрАТ «УАСК АСКА-Життя» укладений договір добровільного страхування життя позичальника за програмою «Страхування життя позичальника кредиту НВ» №NS-8986, розмір страхового внеску становить 6000 грн (а.с.43).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №8986 від 29.11.2021, що складений АТ «Банк Кредит Дніпро», станом на 10.04.2024 ОСОБА_1 має загальну заборгованість в сумі 58880,59 грн., з яких залишок простроченого кредиту 29740,04 грн., залишок прострочених відсотків - 0,55 грн., залишок прострочених комісій 29140,00 грн (а.с.36, 37).

Також розрахунок заборгованості підтверджує, що 29.12.2021 відповідач на погашення кредиту сплатив 579,68 грн., 31.01.2022 50,30 грн., 11.02.2022 529,38 грн, 28.02.2022 100,60 грн. і 07.03.2022 - 479,08 грн. (а.с.36).

Крім іншого, відповідно до цього ж розрахунку, відповідач 29.12.2021, 11.02.2022 та 01.03.2022 на виконання умов Договору сплатив по 2170,0 грн. комісії (а.с.36 на звороті).

Досліджена судом виписка по особовому рахунку за період з 29.11.2021 по 10.04.2024 підтверджує, що ОСОБА_1 29.11.2021 зараховано 31000,00 грн. кредитних коштів; на виконання умов Договору відповідач 29.12.2021 сплатив 579,68 грн., 31.01.2022 50,30 грн., 11.02.2022 529,38 грн, 28.02.2022 100,60 грн. і 07.03.2022 - 479,08 грн. Також відповідач 29.12.2021, 11.02.2022 та 01.03.2022 сплатив по 2170,0 грн. комісії (а.с.46-70).

Отже, судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро» 29.11.2021 укладений Кредитний договір № 8986, умови якого погоджені шляхом особистого підписання і на їх виконання АТ «Банк Кредит Дніпро» на рахунок відповідача перерахував кредитні кошти в сумі 31000.00 грн.

Цей Договір передбачає порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, комісії, неустойки та інші платежів, відповідно до договору, у разі наявності.

Підписавши вказаний правочин, ОСОБА_1 надав згоду на отримання та повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісії в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

За змістом укладеного 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (клієнт) та ТОВ «Санфорд Капітал» (фактор) Договору факторингу №11/04/24, останній передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників (а.с.9-13).

Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами (пункт 1.2 Договору факторингу №11/04/24).

Платіжна інструкція №18 від 11.04.2024 підтверджує, що ТОВ «Санфорд Капітал» перерахувало АТ «Банк Кредит Дніпро» 5 400 004,00 грн. за права грошової вимоги згідно договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 (а.с.17).

Відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги, акту приймання передачі реєстру боржників, переліку прав грошових вимог, витягу із реєстру боржників до договору факторингу № 11/04/24 від 11.04.2024, від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшли права грошових вимог до божників за кредитними договорами в гривні на суму 90 479 020,28 грн., в євро - 2,12 євро, разом 90 479 110,09 грн., у тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №8986 від 29.11.2021 в розмірі 58880,59 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу - 29740,04 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 0,55 грн., прострочена заборгованість по комісії - 29140,00 грн.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладений висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у справі №761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справі №639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справі №554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.

Доказів визнання договору факторингу №11/04/24від 11.04.2024 недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.

Оскільки позивач ТОВ «Санфорд Капітал» за умовами укладеного з первісним кредитором відповідача ОСОБА_1 договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 набув право вимоги за Кредитним договором № 8986, тому у нього, як нового кредитора, виникло право вимагати повернення кредиту та інших, передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 , взятих на себе зобов`язань.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі і надало відповідачу в користування грошові кошти в розмірі 31000 грн., шляхом перерахування їх 29.11.2021 на його рахунок.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і отримані в користування кошти повернув лише частково.

Суд з`ясував, що відповідач 29.12.2021 сплатив 579,68 грн., 31.01.2022 50,30 грн., 11.02.2022 529,38 грн, 28.02.2022 100,60 грн. і 07.03.2022 - 479,08 грн., врахованих позивачем на погашення тіла кредиту.

Також 29.12.2021, 11.02.2022 та 01.03.2022 сплатив по 2170,0 грн., врахованих позивачем на погашення комісії.

Отже всього відповідач на виконання умов Договору №8986 виплатив 8249,04 грн., 6510,00 грн. з яких позивач враховує як щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування").

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, від 30.11.2023 у справі № 382/1621/21.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що 29.11.2021 ОСОБА_1 наданий кредит на споживчі потреби.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 29.11.2021 по 28.06.2022 складає 7% від суми кредиту, з 29.06.2022 по 28.12.2022 5,5% від суми кредиту, з 29.12.2022 по 28.06.2023 - 4% від суми кредиту, з 29.06.2023 по 29.11.2023 2,25% від суми кредиту.

У розділі 4 до договору "Графік платежів/розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за цим договором" встановлена комісія в розмірі 2170,00 грн. за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно.

При цьому в Договорі відсутній перелік послуг банку, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Кредитного договору №8986, то положення пункту 1.2 та розділу 4 Договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, відповідач зобов`язаний повернути позивачу борг за тілом кредиту в розмірі 22 750,96 грн. = 31000,00 8249,04.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 29140,00 грн. комісії слід відмовити з мотивів нікчемності умов Договору про обов`язок відповідача сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Спір щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами суд не вирішує, зважаючи на те, що така позовна вимога позивачем не заявлена.

За правилами ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає, що позов про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково і з відповідача має бути стягнений залишок простроченого кредиту в розмірі 22750,96 грн., що становить 38,64 % ціни позову.

Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.

З матеріалів справи з`ясовано, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем наданий договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 (а.с.28-31), реєстр боржників від 18.11.2024 (а.с.32), вартість послуг (прейскурант) від 01.04.2024 (а.с.21 зв.с.), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги (а.с.33).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем наданий розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд виснує, що доведеність факту понесення ТОВ «Санфорд Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, а тому відповідач має обов`язок відшкодувати ці витрати пропорціно розміру задоволених позовних вимог 38,64%:

7200,00х38,64%=2782,08 грн.

Також суд встановив, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 936,02 грн. (2422,04х38,64%).

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за Кредитним договором №8986 від 29.11.2021 у розмірі 22 750 (двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судовий збір в сумі 936 (дев`ятсот тридцять шість) гривень 02 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 08 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» місцезнаходження вул. Сімферопольська, 21, 5-й поверх, прим.68, 69 м. Дніпро, Дніпропетровської області 49005, ідентифікаційний код 43575686.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене і підписане 14.04.2025.

Суддя Тетяна БАРСЬКА