Справа № 451/1259/24
Провадження № 6/451/4/25
УХВАЛА

судового засідання

14 квітня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

секретар судового засідання Сологуб М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича про визначення 1/2 ідеальної частки у майні боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Суть заяви

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович (заявник) подав на розгляд суду подання, в якому просить визначити 1/2 ідеальної частки у майні боржника ОСОБА_1 у цивільній справі №451/1259/24 в порядку статті 443 ЦПК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 покликається на те, зокрема, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 77417002 з примусового виконання виконавчого листа № 451/1259/24, виданого 04.03.2025 Радехівським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 87200 (вісімдесят сім тисяч двісті) доларів США, судового збору в розмірі 15745 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 60 коп. Зазначає, що 04.03.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано на адресу боржника.

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 04.03.2025 в боржника відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк», АТ « Банк Альянс», АТ «Універсал банк», АТ «Ідея банк», «Сенс банк», АТ «ПУМБ» та станом на 28.03.2025 списано 79,02 грн за ВП №77385764 та 3902,85 грн за ВП №77385323. Приватний виконавець зазначає, що 11.03.2025 на підставі вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника та 04.03.2025 на підставі вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в банківські установи для виявлення та арешту коштів боржника-фізичної особи. Згідно з відповіддю ДМС України про зареєстроване місце проживання чи місце перебування особи, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відповіді Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 14.03.2025 за боржником не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень. На адресу офісу приватного виконавця надійшла заява від 10.03.2025, в якій боржник просив визначити поточний рахунок для здійснення видаткових операцій, на підставі якої 11.03.2025 винесено постанову про визначення поточного рахунку боржника.

14.04.2025 на розгляд суду поступила заява ОСОБА_4 , за змістом якої він 30.07.2024 підписав розписку ОСОБА_3 на суму 87200,00 доларів США без відома та згоди його дружини ОСОБА_5 (а.с.137).

Заінтересована особа - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення подання приватного виконавця та зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який на даний час проходить службу в ЗСУ, однак заперечує щодо визначення часток, зазначених виконавцем (все по ).

У судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович, з урахуванням доводів заінтересованої особи, просить суд подання залишити без розгляду.

Суд, вивчивши викладені у поданні аргументи та додані до нього документи, заслухавши доводи заінтересованої особи, доходить наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року у цивільній справі №451/1259/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість у сумі 87 200 (вісімдесят сім тисяч двісті) доларів США та 15 745,60 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору(а.с.86-88).

На підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили, Радехівським районним судом Львівської області 04.03.2025 було видано виконавчі листи(а.с.101,102).

04.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим Андрієм Миколайовичем відкрито виконавчі провадження №77385764 та № 77385323 з виконання виконавчих листів, виданих 04.03.2025(а.с.103,104).

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 04.03.2025 в боржника відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк», АТ « Банк Альянс», АТ «Універсал банк», АТ «Ідея банк», «Сенс банк», АТ «ПУМБ»(а.с.106-107).

Згідно відповіді МВС України від 04.03.2025 за боржником зареєстровано транспортний засіб марки VOLKSWAGEN POLO легковий, (2011), СІРИЙ, № куз. НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 (а.с.108).

Відповідно до відповіді з Пенсійного фонду України від 04.03.2025 вбачається, що боржник отримує дохід у військовій частині НОМЕР_3 (а.с.109).

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України від 04.03.2025 стосовно джерел отримання боржником доходів за 4 квартал вбачається, що боржник отримує дохід у військовій частині НОМЕР_3 (а.с.110-111).

Відповідно до постанови про арешт коштів від 04.03.2025 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області А. Білим накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 (а.с.112,113,114).

Згідно із інформаційною довідкою №419847003 від 27.03.2025 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності земельна ділянка площею 0.2088 га за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сокільники, кадастровий номер :01:003:0661 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 441, виданий 02.06.2020, видавник: Вібла 1Ю., приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області(а.с.117-118).

Відповідно до постанови про розшук майна боржника від 11.03.2025 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області А. Білим оголошено в розшук майно ОСОБА_4 (а.с.123).

Відповідно до витягу №3 від 27.03.2025 із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3190 від 20.11.2004 встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського правління юстиції(а.с.124-125).

Згідно із інформаційною довідкою №420058245 від 28.03.2025 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за ОСОБА_5 зареєстровано: житловий будинок заг. площею 174 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі довідки, серія та номер: 1166, виданої 13.09.2018, видавник: виконавчий комітет Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області; декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЛВ90, виданої 17.08.2018, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області; земельна ділянка площею 0.0569 га за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сокільники, кадастровий номер :01:006:1329 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 4855, виданий 27.12.2017, видавник: Магировська О.В., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу(а.с.126-127).

Відповідно до постанови про призначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 11.03.2025 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області А. Білим визначено для В. Василика поточний рахунок для здійснення видаткових операцій на суму в роздріб(а.с.129).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України закріплено те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 дійшла висновків, що розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) позовом в порядку позовного провадження. Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в тому числі з одним із подружжя, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 4, ч. 4 ст. 42 ЦПК України).

Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абз.1 ч. 5 ст.56 ЦПК України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду зазначала, що положення розділу VI ЦПК України регламентують порядок вирішення процесуальних питань, які виникають під час примусового виконання у межах виконавчого провадження судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) про присудження.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності, свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові роз`яснила свою позицію шляхом уточнення своїх висновків. Зазначене уточнення полягає в такому. В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків

Судом встановлено, що приватний виконавець звернувся до суду з цим поданням для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким боржник володіє спільно зі своєю дружиною.

Заінтересована особа - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення подання приватного виконавця та зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який на даний час проходить службу в ЗСУ, однак заперечує щодо визначення часток, зазначених виконавцем (все по ).

Отже, у цій справі наявний спір про право. Такий спір вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи, в якій вирішено інший спір між боржником і стягувачем, тобто не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

У постанові Великої палати Верховного суду від 08.06.2022 по справі № 2-591/11 в пункті 74 зазначено, що якщо ж спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, і виконавець звернувся до суду цивільної юрисдикції (як у цій справі), то підстави для закриття провадження за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України відсутні.

Відповідно до пункту 75 Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про те, що поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах. Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду.

Приватний виконавець звернувся до суду в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є новим матеріальним спором, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

Виходячи з наведеного вище, суд вбачає підстави для залишення подання без розгляду, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Керуючись статтями 2-5, 10, 186, 258-261, 352-354 ЦПК України, Радехівський районний суд Львівської області,

постановив:

подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича про визначення 1/2 ідеальної частки у майні боржника ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Роз`яснити приватному виконавцю право на звернення до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька