Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2687/24

07 квітня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 року адвокат Зубченко І.І. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Вимоги мотивує тим, що у позивача з відповідачем є п`ятеро спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Шлюб між ними розірваний, діти проживають з позивачем.

Зазначає, що відповідач кошти на утримання дітей надає не регулярно та не в достатньому розмірі. Діти ростуть і кожного сезону п`ятеро дітей потребують новий одяг взуття, білизну. Крім того, значні витрати йдуть на харчування дітей, їх розвиток, а також на сезонні лікування простудних захворювань.

Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духового, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Крім того, найменшій дитині ще не виповнилося трьох років.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: дочки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення дітьми повноліття.

Також стягувати з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьохрічного віку.

В судове засідання позивач - ОСОБА_2 та її представник, адвокат Зубченко І.І. не прибули. Натомість на адресу суду 18.11.2024 року ОСОБА_8 направила письмову заяву сформовану в системі «Електронний суд», в якій просила розглянути дану справу без її, як представника, участі та без участі позивача.

Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 не визнав.

Суду пояснив, що дійсно він перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей:донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони з дружиною та дітьми зареєстровані та спочатку проживали в квартирі, що в АДРЕСА_1 . Через деякий час сімейні стосунки у них погіршилися і рішенням Надвірнянського р-нного суду від 14.03.2019 року даний шлюб було розірвано. Неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

Зазначає, що в подальшому його колишня дружина почала проживати в орендованій нею квартирі по АДРЕСА_2 , а він в будинку своїх батьків, який розташований в АДРЕСА_3 .

Їхня старша дочка - ОСОБА_9 категорично відмовилася проживати разом з матір`ю та спілкуватися з нею і вже більше року також проживає з ним у його батьків (її бабусі та дідуся). Питання її проживання перевірялося навіть службою у справах дітей Надвірнянської м/ради, якій ОСОБА_9 надавала письмові пояснення щодо небажання проживати з матір`ю (а.с.45).

Стверджує, що інші діти: хлопчики - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 теж проживають разом з ним та його батьками ( ОСОБА_10 та ОСОБА_11 трохи більше року, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 близько півроку), оскільки їхня мати, а його колишня дружина ОСОБА_2 заявила, що хлопців повинен виховувати батько, тому вони мають і проживати з ним (батьком).

Крім того вказав, що його колишня дружина йому пояснила, що вона веде активний спосіб життя, займається різними видами діяльності, має багато захоплень, в зв`язку з чим не взмозі займатися дітьми. Відповідно, він разом з своїми батьками утримує та виховує всіх дітей.

Вказує, що мати (позивач) інколи приходить до дітей, бере їх (окрім ОСОБА_9 ) на прогулянку, деколи до себе в гості на орендовану квартиру, однак жодного разу діти в неї не ночували - вона їх приводила назад і залишала йому.

Вважає, що оскільки діти не проживають з матір`ю, утримує їх також він та його батьки, правових підстав для стягнення з нього аліментів немає.

Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , взявши до уваги думку малолітнього ОСОБА_5 , дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 22.12.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.6-8).

З`ясовано також, що даний шлюб розірвано згідно рішення Надвірнянського р-нного суду від 14.03.2019 року (справа №348/2422/18). Неповнолітніх дітей від шлюбу: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з позивачем - ОСОБА_2 .

В подальшому, вже після розірвання шлюбу, у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилося ще двоє дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9-10).

Таким чином у сторін по справі є п`ятеро спільних дітей, що не заперечуються сторонами.

Представник позивача в інтересах ОСОБА_2 , з підстав наведених у позові, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: дочки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення дітьми повноліття, а також стягувати з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найменшим сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьохрічного віку.

Разом з тим судом встановлені і наступні обставини:

Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу утримання неповнолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 84 СК України передбачено і стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом перевірено, що на момент звернення позивача із даним позовом до суду діти сторін по справі є неповнолітніми.

Позивач ОСОБА_2 в своїй позовній заяві стверджує, що діти проживають з нею, відповідач ОСОБА_1 наполягає на тому, що діти проживають з ним.

Зокрема, як вбачається з долученого відповідачем до матеріалів справи акту обстеження умов проживання дітей №275 складеного депутатом Надвірнянської м/ради ОСОБА_18 , в ході обстеження умов проживання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 встановлено, що дані неповнолітні діти, їхня мати - ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з тим, при відвіданні їхнього місця реєстрації депутатом в процесі спілкування з сусідами з`ясовано, що діти разом з батьком постійно проживають в будинку дідуся і бабусі, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Інформації про те, де на даний час проживає їхня мати - ОСОБА_2 , комісія не отримала.

В подальшому депутатом було встановлено, що вже більше року неповнолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 проживають в будинку дідуся ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та батько - близько півроку. Матеріально утримує та виховує їх батько, який працює, а також дідусь і бабуся. Вони ж відводять дітей в школу і дитячий садок та забирають їх звідти, забезпечують дітей всім необхідним (одяг, продукти харчування, іграшки та інше), цікавляться їхнім навчанням, слідкують за здоров`ям.

Зі слів батька дітей ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 він розлучений. Вона ( ОСОБА_2 ) проживає сама на знімній квартирі в АДРЕСА_2 . Наведене підтверджене дідусем ОСОБА_14 та дітьми ОСОБА_9 і ОСОБА_12 .

Також батько ОСОБА_1 повідомив, що його колишня дружина і мати дітей приходить до них, і, або гуляє недалеко від будинку, або на декілька годин забирає до себе на квартиру. Однак діти в неї не ночують. Вона приводить їх назад до батька, пояснюючи це тим, що їй важко з дітьми.

При спілкуванні з старшими дітьми також встановлено, що вони бажають проживати з своїм батьком, дідусем та бабусею, які піклуються про них, виховують, люблять та забезпечують всім необхідним. Проживати з матір`ю - ОСОБА_2 діти відмовляються (а.с.38).

Допитана в судовому засіданні в присутності представника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попової Н.В. в якості свідка неповнолітня ОСОБА_3 суду пояснила, що вона навчається на І-му курсі ВСП «Надвірнянський фаховий коледж НТУ» та вже більше року проживає з татом, бабусею та дідусем в їхньому (дідуся та бабусі) будинку по АДРЕСА_3 . ЇЇ мати - ОСОБА_2 не проживає разом з ними, а живе по АДРЕСА_2 на зйомній квартирі, з якої вона (мати) її виселила.

Стверджує, що їй добре жити з татом у бабусі з дідусем. Тато працює на роботі і зароблені гроші витрачає на неї та молодших братів, які також проживають з ними, цікавиться їхнім життям. На їхні потреби при необхідності дід та баба також витрачають гроші з своїх пенсій. Іноді бабуся ще їздить на тимчасові заробітки. Мама ними не цікавиться.

Зазначає, що недавно хворів молодший брат ОСОБА_11 і знаходився в дитячій лікарні. Біля нього по черзі ночували тато, бабуся та дід, а мама не ночувала жодного разу.

Також по черзі тато та дідусь возять її на навчання в коледж, а молодших братів в садочок та школу, а потім забирають звідти.

З пояснень наданих в судовому засіданнінеповнолітнім свідком ОСОБА_4 , в присутності представника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попової Н.В., встановлено, що він навчається в 8-му класі Надвірнянського ліцею №1 ім. В.Чорновола та вже десь півроку проживає в АДРЕСА_3 з батьком, дідом та бабою. Ствердив, що мама не хоче щоб вони жили з нею, каже що їй важко з ними. Деколи мама забирає до себе його молодших братів ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , однак тільки на деякий час.

Зазначає що йому добре з батьком у бабусі з дідусем. Тато все йому купує (речі, іграшки і т.д.).

З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 вбачається, що він є сусідом батьків відповідача ОСОБА_1 . Позивача - ОСОБА_2 знає як колишню невістку сусідів, відповідача знає як їхнього сина.

Підтверджує ту обставину, що дійсно їхній син - ОСОБА_1 і його п`ятеро дітей проживають в будинку, що на АДРЕСА_3 разом з ними (батьками).

ОСОБА_1 , коли не працює, відвозить дітей в школу, чи на додаткові уроки, а найменшого в дитячий садок. Коли син працює, дітей відвозить та привозить дід - ОСОБА_14 . Повертається син з роботи, то йде гуляти з дітьми.

Колишню дружину ОСОБА_1 та матір дітей бачив десь місяць або два місяці тому. Вона взяла найменшого хлопчика ОСОБА_19 , погуляла з ним деякий час, а потім дитину повернула і сама пішла геть.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона часто приходить в гості до матері та батька відповідача ОСОБА_1 тому їй відомо, що їхній син з п`ятьма дітьми також проживає разом з ними (батьками) в будинку, що в АДРЕСА_3 .

Дітей забезпечує (утримує) батько і дід з дружиною.

Як вбачається з показань допитаного в якості свідка ОСОБА_14 його син -відповідач по справі - ОСОБА_1 з невісткою (позивачем) на даний час розлучені. За час спільного проживання в них народилося п`ятеро дітей. Через деякий час після розлучення невістка з сином проживати перестала.

Стверджує, що його син ОСОБА_20 з дітьми (а його внуками) проживають у його будинку по АДРЕСА_3 ,що в м. Надвірна. ОСОБА_21 внучка ОСОБА_9 , хлопці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають в нього більше року, а ОСОБА_12 та найменший ОСОБА_13 - вже більше півроку.

З матір`ю діти не живуть, бо вона каже, що не взмозі займатися ними. Зазначає, що мати приходить до дітей, бере їх гуляти, поспілкується з ними і потім відводить назад до них. Буває, що купляє дітям якісь гостинці.

Матеріально утримує дітей їхній батько і він (дід) з своєю дружиною (бабусею).

Діти не хочуть проживати з своєю мамою.

Зазначає, що наймолодшому хлопчикові виповнився недавно один рік, він ночує з батьком, а коли той йде на роботу, де працює позмінно, то залишається з внуком, який є дуже контактною дитиною, він або баба.

Також вони з сином по черзі відвозять дітей в садок, школу, коледж та забирають звідти. По черзі вони, а також бабуся, ночували і тоді, коли захворів ОСОБА_11 і попав в дитячу лікарню.

ОСОБА_22 - позивач по справі, прийшла тільки на кілька годин провідати його.

Суд також вислухав думку семирічного ОСОБА_5 , який в присутності представника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попової Н.В. заявив, що мама приходить до нього нечасто, з мамою жити він не хоче, не скучає за нею. Йому добре з татом у будинку бабусі з дідусем.

В зв`язку з цим суд акцентує, що у контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Встановлені судом обставини не спростовані в судовому засіданні позивачем та її представником.

При цьому матір дітей - ОСОБА_2 доказів того, що діти проживають з нею не надала.

Таким чином суд вважає, що зібрані по справі докази підтверджують, що всі п`ятеро неповнолітніх дітей проживають з батьком ОСОБА_1 , який і утримує їх матеріально.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст.2, 8 З-ну України «Про охорону дитинства»завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.8 З-ну України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Водночас ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом достовірно встановлено, що неповнолітні діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проживають з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

У матеріалах справи, на переконання суду, відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про зворотнє.

З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що взадоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку - слід відмовити.

Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку:

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 З-ну України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка звільнена від сплати судового збору в справах даної категорії, підстави для стягнення з відповідача даних судових витрат відсутні, тому судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Що стосується стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з наданням позивачу ОСОБА_2 правової допомоги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , заявлені нею витрати в сумі 13000 грн. за надання правової допомоги стягненню з відповідача ОСОБА_1 - не підлягають.

На підставі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року, ст.ст.180, ч.3 ст.181 СК України, п.3 ч.1 ст.5 З-ну України «Про судовий збір», керуючись ст.ст.76, 77, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку відмовити.

Судові витрати, а саме судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 11.04.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.