19.02.2025 Єдиний унікальний номер 205/1332/25
Єдиний унікальний номер 205/1332/25
Провадження № 2/205/1976/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстровано судом 27 січня 2025 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2902116, згідно з умовами якого кредитор надав позичальникові кредит розмірі 16 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. 10 серпня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, чим порушила умови договору, внаслідок чого станом на 10 серпня 2023 року сума заборгованості становить 78 007 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 62 007 грн. 92 коп. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 78 007 грн. 92 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, надала відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що кредитний договір не містить підпису позичальника, договір не укладала, відсоткову ставку за користування кредитом не погоджувала. Заборгованість за відсотками у розмірі 62 007 грн. 92 коп. є неспівмірним розміром відносно суми кредиту у розмірі 16 000 грн. та суперечить принципу розумності та добросовісності. Просила, з урахуванням повномасштабного військового вторгнення РФ проти України з 24 лютого 2022 року, що суттєво вплинуло на платоспроможність і можливість виконання кредитних зобов`язань, зменшити до розміру тіла кредиту у розмірі 16 000 грн. Вказала, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року, а також перерахування коштів позичальникові, зокрема, первинних банківських документів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2902116, згідно з умовами якого кредитор надав позичальникові кредит розмірі 16 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,99 % за кожен день користування (а.с. 12-16).

10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 (а.с. 22-23, 32).

Листом вих. № Д2671 від 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу та повідомлено про перехід права вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року до нового кредитора та про сплату заборгованості у розмірі 78 007 грн. 92 коп. (а.с. 25), яку відповідачем було залишено без задоволення.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року станом на 10 серпня 2023 року становить 78 007 грн. 92 коп. (а.с. 17-20).

Щодо заперечень відповідача, що кредитний договір є неукладеним, оскільки в ньому відсутній її підпис як позичальника, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом К113 (а.с. 16), який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити та підписи сторін».

Таким чином, між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на умовах фінансового кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд критично оцінює заперечення відповідача в частині не доведеності позивачем факту перерахування коштів на рахунок позичальника, оскільки в своєму відзиві ОСОБА_1 зазначає про зменшення розміру відсотків за користування кредитом до розміру тіла кредиту у розмірі 16 000 грн., у зв`язку з тим, що нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 62 007 грн. 92 коп. є несправедливим. Така поведінка відповідача не відповідає попереднім заявам про не укладення кредитного договору і неотримання грошових коштів, тобто є непослідовною.

За наведених обставин, враховуючи викладене, описана поведінка відповідача не відповідає обраній нею у спорі правовій позиції та тлумаченню обставин справи, тому суд приходить до висновку, що зазначене спрямоване на створення в учасників процесу помилкового уявлення про підставу заперечень проти позовних вимог та добросовісність відповідача з виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором.

З приводу заявленого ОСОБА_1 зменшення розміру відсотків за користування кредитом до розміру тілу кредиту у розмірі 16 000 грн., суд зазначає, що чинними нормами ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено право суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, що передбачено ч. 2 ст. 536 ЦК України. Тобто, ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було погоджено розмір відсотків та порядок їх нарахування під час укладення договору.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ОСОБА_1 добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором 2902116 від 04 лютого 2022 року у розмірі 78 007 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 62 007 грн. 92 коп.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», складає 80 430 грн. 32 коп. (78 007 грн. 92 коп. + 2 422 грн. 40 коп. = 80 430 грн. 32 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048, ст. 1077 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 3-й поверх) заборгованість за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року у розмірі 78 007 (сімдесят вісім тисяч сім) гривень 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 62 007 (шістдесят дві тисячі сім) гривень 92 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 коп., а всього 80 430 (вісімдесят тисяч чотириста тридцять) гривень 32 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: