ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4116/25 Справа № 210/6562/24 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 210/6562/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Скотар Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 січня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він протягом 21 року 4 місяців працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. Працюючи прохідником (підземним) позивач проводив комплекс робіт з проходки та кріплення гірничих виробок, доставки матеріалів, проведення підривних робіт. 11 квітня 2024 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з вираженим периферичним та ангіодистонічним синдромом верхніх кінцівок та частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом, поєднані з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні.

У зв`язку із заподіянням шкоди з вини відповідача здоров`ю позивача, 25 липня 2024 року він пройшов первинний огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 65% з 01 липня 2024 року по 01 липня 2026 року, з датою чергового переогляду 10 червня 2026 року та 3 групу інвалідності.

У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями позивача постійно турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта, з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, що посилюється при рухах і після фізичних навантажень, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, головний біль та запаморочення, позивач змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він не має змоги вести звичне життя. Вказує на те, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни, які сталися є незворотними у зв`язку з чим йому спричинено моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 400 000 грн, яку просить стягнути з відповідача на свою користьбез утримання податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 190 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 1 900 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача з відповідача, просить збільшити розмір моральної шкоди до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, стан здоров`я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні позивачу для поліпшення стану здоров`я.

Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, оскільки його постійно турбує стан його здоров`я. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманих професійних захворювань, втратив 65 % професійної працездатності безстроково.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено та з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 працював з 25 липня 2022 року по 01 березня 2012 року прохідником (підземним) дільниці № 8 шахти ім. Артема ШУ з підземного видобутку руди КДГМК «Криворіжсталь», з 01 березня 2012 року по 29 листопада 2023 року прохідним підземної дільниці № 37 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

29 листопада 2023 року позивач звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію (а.с. 8-11).

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем отримані хронічні професійні захворювання.

По факту даних професійних захворювань було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 травня 2024 року (а.с. 15-20).

Відповідно до пункту 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 травня 2024 року (надалі акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача, є: «враховуючи професійний маршрут на підприємстві на ОСОБА_1 діяли шкідливі виробничі фактори, такі як локальна вібрація, важкість праці, пил» (а.с.18).

Відповідно до пункту 18 акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є вібрація локальна: фактичне значення еквівалентного коригованого рівня віброприскорення становило 81 дБ при нормативному значенні 76 дБ; важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила до 35 кг, при нормативному значенні до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участю м`язів тулуба та ніг становило 126 000 кг/с при нормативному значенні до 100 000 кг/с; робоча поза незручна 27,0% робочої зміни при нормативному значенні до 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну 155 разів за зміну при нормативному значенні 51/100 разів за зміну; пил: концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію диоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони становить 8,0 мг/м. куб при ГДК 2,0 мг/м. куб., внаслідок порушення вимог Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» в період роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.18-19).

Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 573748 від 25 липня 2024 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності (30% - радикул., 25% - по вібр. хв., 10% по ХОЗЛ) з 01 липня 2024 року, дата переогляду 10 червня 2026 року (а.с.21-22).

Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 130113 від 25 липня 2024 року позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження (а.с. 21).

Згідно Форми індивідуальної реабілітації інваліда, що видається медико-санітарними комісіями № 581 від 25 липня 2024 року, відновлення обмеження життєдіяльності ОСОБА_1 часткове (а.с.25).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці. Відповідно до пункту 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 травня 2024 року (надалі акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача, є: «враховуючи професійний маршрут на підприємстві на ОСОБА_1 діяли шкідливі виробничі фактори, такі як локальна вібрація, важкість праці, пил» (а.с.18).

Відповідно до пункту 18 акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є вібрація локальна: фактичне значення еквівалентного коригованого рівня віброприскорення становило 81 дБ при нормативному значенні 76 дБ; важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила до 35 кг, при нормативному значенні до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участю м`язів тулуба та ніг становило 126 000 кг/с при нормативному значенні до 100 000 кг/с; робоча поза незручна 27,0% робочої зміни при нормативному значенні до 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну 155 разів за зміну при нормативному значенні 51/100 разів за зміну; пил: концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію диоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони становить 8,0 мг/м. куб при ГДК 2,0 мг/м. куб., внаслідок порушення вимог Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» в період роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.18-19).

Відповідно до висновку МСЕК від 25 липня 2024 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності (30% - радикул., 25% - по вібр. хв., 10% по ХОЗЛ) з 01 липня 2024 року, дата переогляду 10 червня 2026 року (а.с.21-22).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.

Так, у зв`язку з захворюванням позивач втратив своє здоров`я, яке не підлягає відновленню через суттєві та безповоротні зміни в його організмі, переносить постійні болі, курси лікування забирають багато часу, віднімають багато сил та енергії, змушують витрачати великі суми коштів на лікування. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Виходячи з цих обставин та, враховуючи те, що позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача 21 рік 04 місяці, що зазначено у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 травня 2024 року, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість наслідків отриманих професійних захворювань, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання вважає, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.

Так, в судовому засіданні установлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність у розмірі 65 %, та визнаний особою з третьою групою інвалідністі. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, позивача постійно турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта, з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, що посилюється при рухах і після фізичних навантажень, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, головний біль та запаморочення, позивач змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третястатті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазнав фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманих позивачем професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виключно на підприємстві відповідача впродовж 21 року 04 місяців, що потягло втрату працездатності в розмірі 65 % із встановленням третьої групи інвалідності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 200 000 грн до 280 000 грн.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманням професійних захворювань на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди, рішення суду підлягає зміні і в частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави із збільшенням цього розміру з 2 000 грн. до 2 800 грн, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 190 000 грн. до 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень.

Рішення суду змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, збільшивши цей розмір з 1 900 грн до 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: