УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 569/5061/24

провадження № 61-3357ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року,

з 1/4 (однієї четвертої) частки до 1/6 (однієї шостої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили

і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

13 березня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року і залишити

в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня

2024 року.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року заявник зазначає:

- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку);

- пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується

з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу, зокрема

суд не дослідив зібрані у справі докази).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення

та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

яке відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, у касаційній скарзі особа, яка її подала, посилається на те, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, що є обов`язковою підставою для скасування судових рішень за пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу

та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

З огляду на зазначене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 19, 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу

№ 569/5061/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська