ССправа № 702/1121/24
Провадження № 2/702/82/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Монастирищенської міської ради Черкаської області - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 11.12.2024 звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Підставою звернення із позовом вважає те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жовтневе Монастирищенського району Черкаської області померла її мати ОСОБА_3 .

За життя мати була власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, по АДРЕСА_1 , були збудовані до 05.08.1992.

ОСОБА_3 набула право власності на будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 .

Крім цього, її мати, ОСОБА_3 , була також власником земельної ділянки (пай) з кадастровим номером :02:001:0362.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 , будь-яких розпоряджень не робила.

13.09.2024 вона звернулася до державного нотаріуса Монастирищенської державної нотаріальної контори Черкаської області, для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Монастирищенської державної нотаріальної контори Черкаської області Бондаренко О.В. від 13.09.2024 за № 318/02-31, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що вона не подала заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк та разом з померлою на час смерті не проживала та не подала відповідних документів для прийняття спадщини.

На момент смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона проживала разом з нею по АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, вона здійснювала за нею догляд, хоча і була зареєстрована за іншою адресою.

Після її смерті, саме вона провела за власний кошт поховання своєї матері ОСОБА_3 . Вона, як спадкоємець за законом першої черги, як донька спадкодавиці ОСОБА_3 , у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала.

Вважає, що відсутність реєстрації місця її проживання за місцем проживання спадкодавця на момент відкриття спадщини, не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем па час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються інтими належними і допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є такою, що прийняла спадщину після спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Встановлення факту її постійного проживання з ОСОБА_3 на час її смерті (відкриття спадщини) їй необхідне для реалізації своїх прав на спадкове майно, а саме набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Інформація про наявність інших спадкоємців, тобто осіб, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відсутня. Спадкова справа після її смерті не заводилась.

Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, з спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які за планом позначені як: житловий будинок під літерою А-1, веранда під літерою а1, сарай під літерою Б, сарай під літерою В, сарай під літерою Г, лінія кухня під літерою Д, погріб під літерою Е, огорожа під №1, ворота з хвірткою під № 2 та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жовтневе Монастирищенського району Черкаської області; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0362, розміром 2.14 га, що розташована па території Жовтневої сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жовтневе Монастирищенського району Черкаської області.

Ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.01.2025 витребувано докази.

Ухвалою суду від 27.01.2025 витребувано докази.

Ухвалою суду від 20.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що до 1997 року вона проживала с. Коритня Уманського району Черкаської області разом зі своїм чоловіком та дітьми. У 1997 році вона розійшлась зі своїм чоловіком та разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переїхала до своєї матері в с. Бубельня (на той час Жовтневе) Уманського району Черкаської області у її домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 . З того часу і до моменту смерті матері вона проживала разом з нею та вела з нею спільне господарство, тримали худобу, працювали на городі. Інших осіб, які б проживали спільно з матір`ю не було. Вона за власний кошт здійснила поховання матері.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача Монастирищенської міської ради не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання, повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що з 1996 року проживає в с. Бубельня (Жовтневе) Уманського району Черкаської області. У 1997 році в с. Бубельня вона познайомилась та стала товаришувати з ОСОБА_1 , яка разом з дітьми, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переїхала з с. Коритня в с. Бубельня до матері ОСОБА_7 . ОСОБА_1 з 1997 року і до даного часу проживає по АДРЕСА_1 у будинку своєї матері. ОСОБА_1 разом із матір`ю проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, утримували худобу, разом працювали на присадибній ділянці. Коли ОСОБА_3 захворіла, то ОСОБА_1 здійснювала за нею догляд у лікарні. Інших осіб, які б проживали у даному будинку не було. ОСОБА_1 разом з нею працювали доярками в СФГ «Хвиля Жовтня», що знаходиться в с. Бубельня Уманського району Черкаської області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що є сином позивачки та онуком покійної ОСОБА_3 . У 1997 році він разом з матір`ю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_5 переїхали в с. Бубельня (на той час Жовтневе) Уманського району Черкаської області до своєї баби ОСОБА_3 , де стали проживати в її будинку по АДРЕСА_1 . В даному будинку вони проживають з 1997 року і продовжують проживати і нині. За життя баби ОСОБА_3 його мати ОСОБА_1 вели з бабою спільний побут, утримували спільно худобу, обробляли разом присадибну земельну ділянку. Після смерті баби його матір ОСОБА_1 здійснила її поховання.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.05.2017 виконкомом Жовтневої сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 33).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.05.1965 Коритнянським сіль б/загс Христинівського району Черкаської області, ОСОБА_7 (позивачка) народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати зазначено « ОСОБА_3 » (а.с. 32).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбі № 5 від 06.09.2024, ОСОБА_7 після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 30 - 31).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки № 315, виданої 03.09.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до по господарської книги № 2 (2016 2020) номер погосподарського обліку: 000104-1 (а.с. 29).

Згідно з довідкою № 321, виданої 05.09.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті спільно з померлою, відповідно до погосподарської книги № 2 (2016 2020) номер погосподарського обліку: 000104-1 у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , ніхто зареєстрований не був (а.с. 28).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79651359 від 07.01.2025, 13.09.2024 Монастирищенською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 71/2024, номер у спадковому реєстрі 72976218 після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 63).

ОСОБА_1 13.04.2024 звернулась до Монастирищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 85).

Згідно з листом Монастирищенської державної нотаріальної контори № 301/01-16 від 04.09.2024, ОСОБА_1 повідомлено про те, що нею пропущений передбачений законодавством шести місячний строк для прийняття спадщини (а.с. 14).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 318/02-31 від 13.09.2024, Монастирищенською державною нотаріальною конторою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 , на земельну ділянку та житловий будинок, у зв`язку з неприйняттям нею спадщини у встановлений законодавством шести місячний строк, неподанням необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15).

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, у зв`язку з неприйняттям нею спадщини у встановлений законодавством шести місячний строк, неподанням необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини з спадкодавцем.

Позивач, як на підставу задоволення позову в цій частині посилається на те, що постійно проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_9 , вели спільне господарство, без реєстрації місця проживання.

Згідно з довідкою № 299, виданої 29.08.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . З листопада місяця 1997 року і до дня смерті спільно з померлою, фактично проживала дочка, ОСОБА_1 і вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 125, виданої 23.05.2017 виконкомом Жовтневої сільської ради Чайка Л.А. провела похорон своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за власний рахунок (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, відповідно до спадкової справи № 71/2024 до майна померлої ОСОБА_3 від 13.09.2024 ОСОБА_1 з заявою про відмову від спадщини після смерті матері ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталася (а.с. 84-89).

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 в справі № 569/15147/17, від 18.11.2020 в справі № 523/19010/15, від 02.04.2021 в справі № 191/1808/19, від 28.04.2021 в справі № 204/2707/19, від 20.03.2025 у справі № 522/11093/23, від 26.02.2025 справа № 496/476/22.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Суд вважає, за необхідне зазначити, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 в справі № 484/747/17, від 07.06.2022 в справі № 175/4514/20.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 та її матері як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Судом встановлено, що позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, була пов`язана спільним побутом, ввела спільне господарство з ОСОБА_3 , мала взаємні права і обов`язки, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які вказала, що ОСОБА_1 з 1997 року і до моменту смерті матері постійно проживала з ОСОБА_3 однієї сім`єю за адресою АДРЕСА_1 та довідкою виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 299 від 29.08.2024 про те, що позивач ОСОБА_1 з 1997 року і до дня смерті матері проживала з нею по АДРЕСА_1 та вела спільне господарство.

При цьому також суд враховує, що позивач (спадкоємець за законом) у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала, тобто є такою, що прийняла спадщину, а тому вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення та вважає за необхідне встановити факт, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки

Тобто, позивач у справі ОСОБА_1 , як дочка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , має перший ступінь споріднення з спадкодавцем і належить до першої черги спадкоємців за законом.

Матеріали справи (зокрема, копія спадкової справи) не містять доказів про інших осіб, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, або про осіб, які вчиняли дії, направлені на прийняття спадщини, що могло б свідчити про бажання поновити свої права, що б у свою чергу могло б впливати на визначення черговості спадкування за законом, а тому суд розглядає справу за наявними доказами.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України ).

Судом задоволено позовну вимогу про встановлення факту постійного проживання позивача на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 та встановлено даний факт.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як зазначено судом вище, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із неприйняттям спадщини у встановлений законом строк та неподанням необхідних документів щодо факту постійного проживання з спадкодавцем.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з погосподарської книги № 2, № 133, виданого 04.11.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради Черкаської області, особовий рахунок 08:0106:1 (2021 - 2025) житловий будинок та всі надвірні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлій ОСОБА_3 , 1939 року народження. Даний житловий будинок побудований у 1961 році. Земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства у власності померлої ОСОБА_3 , надана у користування згідно рішення Жовтневої сільської ради № 6 -21 від 26.12.1993 (а.с. 11).

Згідно з інформацією щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна № 375 о від 12.09.2024, при проведенні технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 станом на 12.09.2024 встановлено технічні характеристики житлового будинку садибного типу за даними технічної інвентаризації: житловий будинок літ «А-1», веранда літ «а1», сарай літ «Б», сарай літ «В», сарай літ «Г», літня кухня літ «Д», погріб літ «Е», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, побудовано до 05.08.1992 (а.с. 10).

На замовлення ОСОБА_10 11.10.2024 було проведено первинну технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу № 7, що по АДРЕСА_1 Монастирищенської територіальної громади, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 16 - 20).

Крім цього, на замовлення ОСОБА_1 12.09.2024 КП «ЧООБТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 Монастирищенської територіальної громади (а.с. 21 - 23).

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ЧР № 002032, виданого 16.07.2002 Жовтневою сільською радою, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,14 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради, для товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24).

Відповідно до витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативно грошова оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0362, що на праві власності належить ОСОБА_3 , документ, що посвідчує право власності: державний акт від 16.07.2002, ІІ-ЧР002032, площею 2,1352 га становить 93228,84 грн (а.с. 25 - 27).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ 023 від 27.02.2023, 27.02.2023 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0362, площею 2,1352, яка розташована в адмінмежі Монастирищенської міської територіальної громади (за межами с. Бубельня) Уманського району Черкаської області (а.с. 27 зворотна сторона).

Так, позивач, просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0362 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як на підставу задоволення позову в цій частині посилається на те, що спадкодавцю на праві приватної власності належав житловий будинок та земельна ділянка.

Однак, будь-яких доводів неможливості оформлення спадкових прав на дані об`єкти не наводить.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що узгоджується із позицію ВС у справі № 227/3750/19, провадження № 61-16069св20 від 22.09.2021.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Так, на підтвердження права власності на об`єкти нерухомого майна позивач надав виписку з погосподарської книги та технічну інвентаризацію на будинок, з яких вбачається, що житловий будинок побудований до 5.08.1992, а земельна ділянка для обслуговування та будівництва житлового будинку надано у користування, а право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується як Державним актом на право приватної власності на землю, так і Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до п. 66 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015 для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені Закону України Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 визначено підстави для державної реєстрації прав. Так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1.07.2004 для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Системно структурний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємець, який бажає оформити свої спадкові права на об`єкт нерухомості, правовстановлюючий документ на який не був отриманий за життя спадкодавцем, подає державному реєстратору прав на нерухоме майно заяву про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт нерухомості за спадкодавцем, до якої додає документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 553, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Основоположною, визначальною підставою для здійснення державної реєстрації права власності спадкодавця на об`єкт нерухомого майна є документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав, або існує рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Беручи до уваги презумпцію єдності юридичної долі об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований, слід дійти висновку, що суд може визнати за спадкоємцем право власності на об`єкт нерухомого майна за відсутності документів, які підтверджують право власності на нього спадкодавця, лише в тому разі, якщо спадкодавцю у встановленому законом порядку було передано (надано) у власність або в користування земельну ділянку, на якій знаходиться таке нерухоме майно.

Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця.

З огляду на викладене, позивач не позбавлений можливості звернутися до державного реєстратора чи нотаріуса з метою внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності спадкодавця, надавши останнім документи передбачені п. 66 вищевказаного Порядку та документи від нотаріуса, який завів спадкову справу.

Після внесення відомостей до Державного реєстру прав про спадкодавця, як власника щодо об`єктів нерухомого майна видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно може бути вчинена нотаріусом на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Також суд не вбачає підстав для визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0362 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за наявності правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку.

Таким чином, позивачем не доведено які права та інтереси порушені та ким вони не визнаються чи оспорюються.

Суди розглядають спори з приводу захисту спадкових прав в разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 у справі № 182/8267/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 643/20546/14-ц, від 13.05.2022 у справі № 552/4460/20, від 19.05.2022 у справі № 636/1853/18, від 25.05.2022 у справі № 298/1618/19.

Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, у позасудовому порядку може зареєструвати право власності на житловий будинок на підставі витягу з погосподарської книги № 2, який містить інформацію, як щодо житлового будинку, так і земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом порядку, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємця, щодо захисту яких вони звернулися до суду, а тому дані вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 11-13, 141, 200, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Монастирищенська міська рада Черкаської області, місцезнаходження: вул. Соборна, 117 м. Монастирище Уманського району Черкаської області, .

Суддя Юлія ЖЕЖЕР