УХВАЛА

15 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 756/9336/23

провадження № 61-3980ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Відкрите акціонерне товариство Банк «БІГ Енергія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горобинська Ганна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Наталія Василівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Відкрите акціонерне товариство Банк «БІГ Енергія» (далі - ВАТ Банк «БІГ Енергія»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»),

ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горобинська Г. А. (далі - приватний нотаріус Київського МНО), приватний нотаріус Київського МНО Гембарська С. І., приватний нотаріус Київського МНО Мурська Н. В., про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 01 травня 2024 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Оболонський районний суд міста Києва додатковим рішенням від 24 травня 2024 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову професійну допомогу в розмірі 3 000 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 16 січня 2025 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року залишив без змін.

25 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 січня 2025 року.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин.

Клопотання мотивоване тим, що 11 березня 2025 року ОСОБА_6 , як представник ОСОБА_1 за довіреністю, вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 січня 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 21 березня 2025 року касаційну скаргу, подану ОСОБА_6 , як представником ОСОБА_1 за довіреністю, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року повернув заявниці на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України (провадження № 61-3148ск25). Дану ухвалу представник заявниці отримала через систему «Електронний суд» 25 березня 2025 року.

25 березня 2025 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 січня 2025 року. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявниці, усунуто.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) виснував, що «процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами».

Висновок Верховного Суду у постанові від 24 липня 2023 року у справі

№ 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) є актуальним і щодо вирішення питання поновлення строків на касаційне оскарження.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою - це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями ЦПК України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати звернення з касаційною скаргою вперше і того, що, звертаючись у березні 2025 року з касаційною скаргою, заявниця не зволікала, пропущений строк на касаційне оскарження має бути поновлений як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Також до касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Клопотання мотивоване тим, що при поданні позовної заяви ОСОБА_1 підлягав сплаті судовий збір у розмірі 10 098,52 грн, який був сплачений.

Судовий збір за подання касаційної скарги становитиме 20 197,04 грн (10 098,52 грн х 200 % = 20 197,05 грн).

ОСОБА_1 є особою похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), має статус дитини війни та ветерана праці, що підтверджується належними та допустимими доказами, що додані до касаційної скарги (копії паспорта, пенсійного посвідчення, посвідчення ветерана праці, членського квитка, облікової картки платника податку).

Також заявниця вказує, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві (Оболонський район), є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком. За період з січня до грудня 2024 року сума пенсії склала 56 638,16 грн, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України про доходи № 4271 7827 8625 0220, копія якої додається. ОСОБА_1 ніякої фінансової діяльності не веде та відповідно до інших надходжень коштів для своєї життєдіяльності не має, що підтверджується довідкою АТ «ПриватБанк» про рух коштів по картковому рахунку (пенсійні надходження) за період з 09 січня 2024 року до 07 лютого 2025 року (копія додається до касаційної скарги).

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що після незаконного зняття з реєстраційного обліку місця проживання, після рейдерського захвату квартири та виселення позивачки з її єдиного житла, залишилась безхатченком, має декілька хронічних хвороб, лікування яких вимагає певних витрат, тож її майновий стан є вкрай незадовільний та не дає можливості сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Враховуючи те, що предметом спору є захист житлових прав ОСОБА_1 , фінансовий стан останньої є таким, що розмір судового збору за подання касаційної скарги (20 197,04 грн) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 , а 5 відсотків розміру річного доходу заявниці дорівнює

2 831,90 грн (56 638,16 грн х 5 %), тому наявні підстави для відстрочення сплати судового збору.

Вирішуючи питання за клопотанням ОСОБА_1 про відстроченнясплати судового зборусуд виходить з наступного.

З огляду на зміст судових рішень, предметом спору у цій справі є витребування майна з чужого незаконного володіння - квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 липня 2023 року, ціна квартири АДРЕСА_1 становить 1 009 852,52 грн.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2023 рік» установлено на 2023 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року - 2 684 грн.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 % ціни позову (1 009 852,52 грн х 1 % = 10 098,52 грн), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми

(10 098,52 х 200 % = 20 097,05 грн).

Оскільки касаційна скарга подана до Верховного Суду в письмовій формі, коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору не застосовується.

Отже, розмір судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення становить 20 097,05 грн.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 січня 2025 року № 2-р(ІІ)/2025 у справі № 3-131/2023(242/23) зазначив, що конституційні приписи не містять заборони на встановлення законом судового збору як умови доступу до суду (пункт 4.8. мотивувальної частини).

Конституційний Суд України виходив із того, що законодавець, визначаючи справляння судового збору, має чинити за принципом справедливості

(абзац третій підпункту 4.4 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року № 6-р(ІІ)/2024)).

У державі, керованій правовладдям, реалізація права на доступ до суду має залежати насамперед від суті спору та інших значущих обставин, що пов`язані з питаннями права у справі, й не має залежати першочергово або винятково від фінансових можливостей сторони юридичного спору (пункт 4.11. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2025 року № 2-р(ІІ)/2025)).

Застосування судом повноваження, визначеного частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», у спосіб відстрочення або розстрочення для сторони юридичного спору сплати судового збору за подання касаційної скарги забезпечує реалізацію норм-принципів, сформульованих у

частині другій статті 3 та частині першій статті 8 Конституції України, які зобов`язують державу гарантувати та забезпечувати права і свободи людини у спосіб та в межах, визначених Конституцією і законами України, та можливість здійснення конституційного права, гарантованого частиною першою статті 55, пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України (пункт 5.4. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 20 січня 2025 року № 2-р(ІІ)/2025)).

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», Рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2025 року

№ 2-р(ІІ)/2025, та те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що наявні підстави для зменшення розміру судового збору до 2 831,90 грн, що становить 5 відсотків розміру річного доходу заявниці за попередній календарний рік, та відстрочення сплати судового збору у визначеному розмірі за подання та розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на викладене вище, клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, який Верховний Суд зменшив до 2 831,90 грн за подання та розгляд її касаційної скарги, підлягає задоволенню.

Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови

у відкритті касаційного провадження немає.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявниця посилається:

- на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку);

- на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу), а саме вказує, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та відстрочення сплати судового збору задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року.

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва

від 01 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду

від 16 січня 2025 року до 2 831,90 гривень.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі

2 831,90 гривень за подання та розгляд її касаційної скарги до закінчення касаційного провадження.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Оболонського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 756/9336/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Відкрите акціонерне товариство Банк

«БІГ Енергія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горобинська Ганна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Наталія Василівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк