ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Ухвала

Іменем України

15 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на дії державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дубчак І.О., боржник: ОСОБА_1 ,-

Встановив:

18 березня 2025 року представником акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» (далі, стягувач, скаржник) з використанням системи «Електронний суд» було подано скаргу на дії (рішення) органу примусового виконання.

Скарга обґрунтована тим, що Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі № 381/4444/16-ц було задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № KIF0GA00002361 від 27 липня 2006 року та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 168 доларів США, що згідно службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року за курсом 25,79 гривень за 1 долар США складає 313 836, 96 гривень.

Рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Галіч Сергія Валерійовича від 18 липня 2017 року у виконавчому провадженні № 54320922 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/381/1640/16 щодо стягнення з ОСОБА_1 12 168 доларів США, що за курсом 25,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року, складає 313 836 гривень 96 копійок.

У зазначеному виконавчому провадженні вчинялися виконавці дії та заходи примусового стягнення заборгованості.

15 травня 2023 року старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дубчак Іриною Олександрівною у зв`язку з фактичним повним виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 54320922 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник стягувача стверджує, що про факт винесення постанови про закінчення виконавчого провадження йому стало відомо після ознайомлення з листом від 17 лютого 2025 року та, відповідно, з цього моменту виникло право на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року.

Представник стягувача стверджує, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на те, що не відбулося фактичного та повного виконання рішення суду, так як заборгованість з боржника стягнена виходячи із гривневого еквіваленту богу станом на дату ухвалення рішення, а має бути врахованим гривневий еквівалент боргу, виходячи з курсу долара США до гривні станом на дату стягнення з боржника кожного із платежів.

Згідно тверджень скаржника, виходячи із курсу долара США до гривні станом на дату здійснення кожного із платежів боржником, загальна сума стягненого боргу в еквіваленті відповідає 8 488,35 доларам США, що менше суми стягнення, зазначеної у виконавчому документі.

Таким чином, фактичного та повного виконання рішення суду не відбулось, що свідчить про відсутність підстав для прийняття оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, скаржник, діючи через свого представника, просить визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні № 54320922, що винесена старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дубчак Іриною Олександрівною, та направити виконавчий лист по справі № 381/4444/16-ц до Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) для подальшого стягнення боргу.

Далі, скаржник стверджує, що строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню, так як дізнавшись про факт прийняття оскаржуваної постанови, стягувач звернувся із скаргою до Фастівського міськрайонного суду Київської області, яка спочатку була повернута без розгляду ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року, а згодом ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року було відмовлено скаржнику у поновленні строку оскарження і скаргу залишено без розгляду та повернуто заявнику. Тобто ним вчинялись дії щодо своєчасної реалізації права на оскарження, а пропуск строку обумовлений об`єктивними причинами.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2025 року було відкрито провадження у справі та витребувано від Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 54320922.

Судове засідання призначено на 15 квітня 2025 року.

09 квітня 2025 року від Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) надійшов відзив на скаргу, в якому викладені доводи щодо дотримання вимог закону під час винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження та відсутності підстав для її скасування.

Зокрема, стверджується, що були підстави для закінчення виконавчого провадження, так як боржником на користь акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» було сплачено 315 214,96 гривень, що відповідає загальному розміру заборгованості, визначеному у виконавчому листі від 12 грудня 2016 року.

В судове засідання представник стягувача, боржник та представник органу виконавчої служби не з`явились.

Від скаржника надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю представника скаржника в іншій судовій справі.

Суд відхиляє вказане клопотання, враховуючи, по-перше, те, що в клопотанні не зазначено номер іншої справи та суд, який розглядає цю справу, по-друге, суд враховує те, що стягувач є юридичною особою та загальновідомим є факт, що в штатному розписі стягувача є багато посад юристів, тому не обґрунтована належним чином потреба представництва інтересів стягувача саме конкретним представником, який, як зазначено в клопотанні, не може з`явитися для участі в судовому засіданні.

Далі, представники органу виконавчої служби для участі в судовому засіданні не з`явились, були належним чином повідомлені про час і дату проведення судового засідання, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не заявили.

В судове засідання не з`явився боржник, на адресу його місця реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та додані до неї документи, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», у відповідності до приписів пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України боржник вважається повідомленим про час і дату проведення судового засідання.

З урахуванням того, що у відповідності до приписів частини 2 статті 450 ЦПК України неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду скарги, суд проводить розгляд скарги без участі представників стягувача (скаржника), боржника та представників органу виконавчої служби.

У відповідності до приписів частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, суд вважає за необхідне, по-перше, відповісти на питання, чи існують підстави для поновлення строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, по-друге, у випадку наявності підстав для поновлення строку на оскарження, надати правову оцінку доводам скаржника щодо суті скарги та необхідності захисту його прав у спосіб, зазначений у скарзі.

Отже, вирішуючи питання щодо поновлення строку на оскарження, суд враховує, що згідно посилань скаржника, як стягувача, про факт винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження йому стало відомо після отримання листа Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) від 17 лютого 2025 року № 8211-4 (а. с. 18-19).

Згідно долучених до відзиву на скаргу документів, на адресу стягувача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» копія оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року направлена супровідним листом від 15 травня 2023 року № 36561, доказів вручення цього листа до матеріалів справи органом виконавчої служби не надано.

З урахуванням наведеного, за відсутності відомостей про інший спосіб інформування стягувача про винесення постанови щодо закінчення виконавчого провадження, суд погоджується з доводами скаржника про те, що йому стало відомо про факт винесення оскаржуваної постанови не раніше 17 лютого 2025 року.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свобод.

Отже, в цьому випадку скарга повинна була бути поданою не пізніше 27 лютого 2025 року.

При цьому, судом встановлено, що скаргу було подано в межах встановлено законом строку, однак, спочатку ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року скаргу повернуто без розгляду, так як не було надано доказів направлення копії скарги боржнику (а. с. 32).

В подальшому, ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року відмовлено скаржнику у поновленні строку на подання скарги, а скаргу залишено без розгляду та повернуто з тих підстав, що скаржник дізнався про факт порушення прав 17 лютого 2025 року, а зі скаргою звернувся 07 березня 2025 року, з порушенням строків, передбачених пунктом «а» частини 1 статті 449 ЦПК України (а. с. 29).

В судовому засіданні було оглянуто матеріали провадження № 4-с/381/6/25, в якому було постановлено ухвалу від 11 березня 2025 року та встановлено, що скаржником у цьому провадженні не надавались докази попередньо звернення зі скаргою до суду у лютому 2025 року та повернення цієї скарги, а судом не надано для оцінки на аналізу ухвалі судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року про залишення без розгляду і повернення скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та впливу цього процесуального документи при вирішенні питання поновлення строку звернення до суду зі скаргою.

Відповідно, під час вирішення питання про відмову в поновленні строку звернення до суду зі скаргою, суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області під час постановлення ухвали від 11 березня 2025 року не надавалась оцінка обставинам щодо попереднього звернення скаржника з аналогічною скаргою у лютому 2025 року та причинам постановлення ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року щодо повергнення без розгляду цієї скарги.

Тому, вирішуючи питання поновлення строку на звернення до суду з цією скаргою, поданою втретє 18 березня 2025 року, суд вважає за необхідне надати оцінку обставинам щодо попередньо звернення скаржника до суду з аналогічними скаргами та врахувати причини залишення цих скарг без розгляду і їх повернення згідно з ухвалами Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року та 11 березня 2025 року.

Суд вважає, що скаржником були вчиненими спроби своєчасної реалізації права на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, а підстави, з яких було залишено без розгляду і повернуто його скарги, не свідчать про явну недбалість скаржника, що б перешкоджала суду можливості поновити строк на звернення до суду зі скаргою, враховуючи наведені скаржником доводи щодо причин пропуску цього строку.

В цьому випадку суд враховує відносно невеликий проміжок часу, протягом якого скаржником подавались скарги до Фастівського міськрайонного суду, а також причини повернення без розряду цих скарг та вважає, що існують підстави для поновлення строку для звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження.

Навпаки, не поновлення строку звернення до суду за обставин, повідомлених скаржником, на думку суду, призведе до обмеження прав стягувача на доступ до суду, як складової більш широкої гарантії справедливого суду, передбаченої статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод.

При цьому, суд враховує, що вирішення питання поновлення строку на оскарження відбувається з урахуванням обставин, які не були і не могли бути відомими суду під час постановлення ухвали від 11 березня 2025 року, тому, в цьому випадку не відбуватися порушення принципу правової визначеності, а вирішення питання поневолення процесуального строку на звернення до суду зі скаргою не буде суперечити висновкам і мотивам, зазначеним в ухвалі судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року.

За таких обставин, підлягає поновленню строк звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року.

Отже, існують достатні підстави для розгляду скарги по суті.

Дослідивши зміст скарги на долучені до неї матеріали, судом встановлено, що в рахунок виконання рішення суду про стягнення боргу ОСОБА_1 було сплачено 315 214,96 гривень, в той час як розмір заборгованості, стягненої Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року складає 12 168 доларів США, що відповідно до курсу 25,79 гривень за 1 долар США, встановленого службовим розпорядженням НБУ від 17 жовтня 2016 року, складає 313 836,96 гривень.

Згідно доводів державного виконавця, про фактичне та повне виконання зазначеного вище рішення суду свідчить сплата гривневого еквіваленту боргу, визначеного у відповідності до курсу НБУ станом на 17 жовтня 2016 року.

Скаржник стверджує, що стягнення з боржника грошових коштів на підставі виконавчого документу здійснювалось в національній валюті України протягом періоду часу з 24 січня 2019 року до 15 травня 2022 року. Відповідні посилання не спростовані органом виконавчої служби.

З урахуванням цього, суд має відповісти на питання, чи буде фактичним та повним виконанням рішення суду про стягнення заборгованості у іноземній валюті, якщо курс цієї валюти зазнав істотних змін протягом періоду примусового виконання, а сума коштів була сплачена боржником у національній валюті, виходячи із курсу, який існував станом на дату ухвалення рішення, а не на дату фактичної сплати коштів.

Відповідаючи на це питання, суд вважає, що сплата боржником коштів для виконання рішення суду про стягнення боргу в іноземній валюті, виходячи з курсу іноземної валюти, визначеного станом на дату ухвалення рішення, а не на дату фактичної сплати (стягнення) коштів, не свідчитиме про фактичне та повне виконання рішення суду.

Так, згідно приписів пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Фастівському відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебував виконавчий лист, виданий 12 грудня 2016 року у справі № 381/4444/16-ц (провадження № 2/381/1640/16) про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № KIF0GA00002361 від 27 липня 2006 року у розмірі 12 168 доларів США, що згідно службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року за курсом 25,79 гривень за 1 долар США складає 313 836, 96 гривень (а. с. 27-28).

Отже, з боржника на користь стягувача було стягнено заборгованість саме в іноземній валюті, а визначення судом еквіваленту суми боргу згідно курсу національної валюти України на впливає на характер грошового зобов`язання боржника, як такого, що виражено в іноземній валюті.

Згідно приписів частини 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Далі, судом встановлено, що після повернення стягувачу грошових коштів у сумі 313 836, 96 гривень, еквіваленту боргу, вираженого в іноземній валюті станом на 17 жовтня 2016 року згідно з офіційним курсом НБУ, державний виконавець вважав, що рішення суду виконано повністю і існують правові підстави для закінчення виконавчого провадження.

Проте, вказані висновки суперечать приписам частини 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» і не підтверджують факту повного виконання рішення суду.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 29 червня 2023 року по справі № 641/6959/20 та правової позиції, висловленої в Постанові ВП ВС від 04 лютого 2018 року по справі № 761/12665/14, перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена в резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

При цьому, керуючись принципом розумності та враховуючи позицію представника скаржника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд вважає, що, за відсутності заперечень стягувача, стягнення боргу, визначеного в судового рішення в іноземній валюті, може бути здійсненим у національній валюті України, однак, виключно за офіційним курсом НБУ станом на дату зарахування грошових коштів стягувачу.

Навпаки, протилежне тлумачення щодо можливості стягнення боргу на користь стягувача, виходячи із курсу НБУ, встановлено не на дату повернення коштів, а на дату ухвалення рішення суду, призводить до покладення негативних наслідків несвоєчасного виконання рішення суду на стягувача, а не на боржника, що є не допустимим і призводить до порушення гарантій обов`язковості судового рішення, передбачених статтею 129 Конституції України.

Отже, за наведених вище обставин, фактичного і повного виконання рішення суду не відбулось, а оскаржувана постанова державного виконавця від 15 травня 2023 року про закінчення виконавчого провадження прийнята без належних правових підстав.

Згідно приписів частини 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням обґрунтованості скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд вважає, що існують достатні підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні № 54320922, що винесена старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дубчак Іриною Олександрівною.

При цьому, суд вважає, що констатація незаконності цієї постанови, як спосіб захисту права, на застосуванні якого наполягає скаржник, не є ефективним і не відновить його порушення права, які повністю будуть відновлені внаслідок скасування цієї постанови.

Далі, скаржник просить направити виконавчий лист по справі № 381/4444/16-ц до Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) для подальшого стягнення боргу.

Суд вважає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що скаржником не надано доказів повернення виконавчого листа до суду та не наведено правового обґрунтування необхідності вчинення цих дій.

З урахування викладеного, керуючись приписами статті 39, 49 Закону України «Про виконавче провадження», положеннями розділу VII ЦПК України, -

Постановив:

Поновити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строк звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання.

Скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дії та бездіяльність органу примусового виконання задовольнити частково.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні № 54320922, що винесена старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дубчак Іриною Олександрівною.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформація про учасників справи:

Скаржник: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Суб`єкт оскарження: державний виконавець Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дубчак І.О., , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Т. Рудяка, 1.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О.Самуха