КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 382/1521/23

номер провадження 22-ц/824/4366/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2024 року /суддя Нарольський М.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є його мати ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Яготинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черних В. О. із зазначеним позовом, відповідно до вимог якого просив: стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість у розмірі 365 600 гривень.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 1 а.с. 159-172/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не враховано відсутності доказів належного повідомлення кредитора про відкриття спадщини. Позивач не знав та не міг знати про відкриття спадщини та про отримання спадкоємцями свідоцтва до березня 2023 року, оскільки спадкодавець був його колишнім колегою по роботі, вони не часто спілкувались і бачились. Після запровадження карантину та в подальшому ведення воєнного стану, він не вчиняв дій щодо повернення боргу, до моменту як йому стало відомо про смерть ОСОБА_6 . В подальшому у червні 2023 року він згадав про наявне майно померлого і пред`явив претензію до нотаріуса, вказані дії і докази у матеріалах справи узгоджені між собою і переконливо свідчать про те, що до березня 2023 року позивачу не було відомо про смерть позичальника. Також вказував і на те, що відповідачі не заперечували наявності боргу, а у відповідності до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. В частині солідарно пред`явлених вимог до спадкоємців, вказував на те, що у суду наявне право вийти за межі позовних вимог із метою повного та ефективного захисту прав і законних інтересів позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, за єдиними відомим адресами, Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області просила розглядати справи за відсутності їх представника, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів та представник третьої особи у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з частковим задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що із розписки від 07.12.2019 року (вчинена в нижній частині аркушу паперу формату А4 під копією 14-15 сторінок паспорта ОСОБА_6 НОМЕР_7; на зворотній стороні аркушу копії 1-3 сторінок цього ж паспорту) вбачається зроблений від руки запис "Розписка Я, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 , взяв в борг в ОСОБА_1 , жит. м. Яготин грошові кошти в сумі, три тисячі (3000) доларів США строком 6 місяців (шість) до 07.06.2020 р. які обязуюсь повернути». Дана розписка містить підпис та прізвище з ініціалами « ОСОБА_6 ». Проставлена дата " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Із розписки від 16.04.2020 року (вчинена в нижній частині аркушу паперу формату А4 під копією 4-5 сторінок поспорта ОСОБА_6 . НОМЕР_7 поверх копії 12-13 сторінок цього ж паспорта; на зворотній стороні аркушу копії 1-3 сторінок цього ж паспорту вбачається зроблений від руки запис "Розписка Я, ОСОБА_6 отримав в борг 16.04.2020 від ОСОБА_1 гром. АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 7000 (сім) тисяч доларів США які зобов`язують віддати до 26.04.2020 р. Написано власноруч». Дана розписка містить підпис та прізвище з ініціалами « ОСОБА_6 ». Проставлена дата "16.04.2020".

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 27.08.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 05.09.2020 року звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 27.03.2021 року також звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-254 від 05.05.2021 року, на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами видано ОСОБА_3 . Право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами підлягає державній реєстрації.

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-255 від 05.05.2021 року, на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку земельної ділянки видано ОСОБА_3 . Право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації;

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-256 від 05.05.2021 року, на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки видано ОСОБА_3 . Право власності на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації;

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-257 від 05.05.2021 року, на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами видано ОСОБА_2 . Право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами підлягає державній реєстрації;

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-258 від 05.05.2021 року, на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку земельної ділянки видано ОСОБА_2 . Право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації;

Відповідно копі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-259 від 05.05.2021 року, на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки видано ОСОБА_2 . Право власності на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації;

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-260 від 05.05.2021 року, на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами видано ОСОБА_4 . Право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами підлягає державній реєстрації;

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-261 від 05.05.2021 року, на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку земельної ділянки видано ОСОБА_4 . Право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації;

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-262 від 05.05.2021 року, на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки видано ОСОБА_4 . Право власності на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_6 успадковано ряд нерухомого майна, а саме: земельна ділянка площею 0,10 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_3 (свідоцтво про право на спадщину видано 05.05.2021 власники по 1/3 частини кожен - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ); житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . (свідоцтво про право на спадщину від 05.05.2021 власники: ОСОБА_4 (1/18 частина), ОСОБА_3 (1/18 частина), ОСОБА_2 (1/18 частина); земельна ділянка площею 0,0962 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . (свідоцтво про право на спадщину від 05.05.2021 власники: ОСОБА_4 ( 1/18 частина), ОСОБА_3 ( 1/18 частина), ОСОБА_2 (1/18 частина).

Предметом позову у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємців померлого боржника про стягнення заборгованості за двома розписками (від 07.12.2019 та 16.04.2020).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 1281 ЦК України про те, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Судом встановлено коло спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , а саме те, що свідоцтва про право на спадщину після його смерті за законом видані відповідачам 05.05.2021 року.

Достатніх належних та допустимих доказів того, що відповідачам було відомо про борги спадкодавця суду не надано.

В процесі розгляду справи, сторона відповідачів посилалася на те, що їм не було відомо про наявність боргу померлого, у свою чергу позивачем пропущено строки, передбачені статтею 1281 ЦК України, а тому на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції акцентовано на питанні, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця (позивачем) до спадкоємців, які прийняли спадщину, (відповідачів) почав свій перебіг 06.05.2021 року та закінчився 05.11.2021 року (включно).

Як вбачається з матеріалів справи позивач пропустив строк пред`явлення вимоги, передбачений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, тобто не пред`явив свої вимоги до спадкоємців померлого не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; свідоцтва про право на спадщину відповідачі отримали 05.05.2021 року.

Позивач зазначав, що йому стало відомо про смерть ОСОБА_6 лише 13.03.2023 року. В подальшому, з вимогою до нотаріуса позивач звернувся 28.03.2023 року, також отримав інформацію щодо спадкового майна із Державного реєстру речових прав 05.06.2023 року, а безпосередньо до спадкоємців померлого звернувся 09.08.2023 року.

Разом з тим, як вже зазначалося, за загальним правилом в силу ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, і лише якщо кредитор не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Порівняльний аналіз термінів «знав» та «міг знати», що містяться у ч. 3 ст. 1281 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про виникнення чи порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він в силу об`єктивних причин не міг дізнатися про порушення свого цивільного права та пред`явити відповідну вимогу у встановлений строк, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У справі, яка розглядається, позивач відповідно до своїх пояснень суду та відповідей на питання учасників справи, стверджував, що він давно знав померлого ОСОБА_6 , вони разом працювали з 1999 року, мали добрі відносини, позивач деякий час був його наставником, потім ОСОБА_6 перейшов працювати на місце позивача, потім вони підтримували відносини (разом грали у футбол, бачилися один раз на тиждень). Позивач раніше неодноразово позичав ОСОБА_6 грошові кошти, останній їх повертав. Позивач позичив ОСОБА_6 3000 доларів США (07.12.2019 року - строк повернення 07.06.2020 року), а пізніше ще 7000 доларів США (16.04.2020 року - строк повернення 26.04.2020 року; "на лікування батька"). При цьому, як зазначив позивач, він очікував отримати всю суму боргу (10000 дол. США) через 10 днів, тобто в строк, вказаний в розписці від 16.04.2020, і після завершення цього строку через 10 днів, позивач розпочав вчиняти активні дії щодо повернення грошових коштів: він подзвонив ОСОБА_6 та нагадав про термін; після цього (оскільки ОСОБА_6 на дзвінки не відповідав; син померлого повідомляв про зайнятість батька) позивач особисто їздив до місця проживання ОСОБА_6 , де мати останнього повідомила про перебування останнього у нетверезому стані; в серпні 2020 року ОСОБА_6 передзвонив позивачу та повідомив про життєві проблеми та сказав, що борг поверне. Як стверджує позивач, потім "почався ковід", "потім війна", в цей час позивач в м. Яготин періодично бував (приїздив). При цьому, фінансовими зобов`язаннями позивач не цікавився, оскільки вони "відійшли на інший план", і він ОСОБА_6 вже не дзвонив. Потім позивач "випадково дізнався" про смерть ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , лише 13.03.2023 року від знайомих.

Суд першої інстанції вказував, що будь-яких доказів про те, що позивач дізнався про смерть ОСОБА_6 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) лише 13.03.2023 року, сторона позивача не подала, обмежившись лише загальним посиланням на те, що він дізнався про цю подію в цей день "від знайомих", не зазначивши при цьому конкретних осіб, від яких він дізнався, при яких обставинах тощо.

Отже, перевіряючи доводи позивача про те, що він "не міг знати" про смерть ОСОБА_6 , про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями померлого свідоцтва про право на спадщину (ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України), суд першої інстанції враховував, що з огляду на дружні добрі відносини позивача з померлим, які вочевидь мали тривалу історію, вчинення позивачем активних дій щодо повернення ОСОБА_6 боргу до серпня 2020 року (позивач самостійно приїжджав до померлого в 2020 році з метою повернення боргу після настання строку платежу, спілкувався з ним по телефону в серпні 2020 року, тобто в місяць, коли ОСОБА_6 помер), ніяким чином не доводить, що позивач не міг знати про смерть ОСОБА_6 протягом більше ніж 2,5 років з моменту його смерті, а отже (враховуючи також те, що позивач знав про наявність у померлого матері та дітей) й не доводить, що позивач не міг знати про прийняття спадщини (вересень 2020, березень 2021) або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину (травень 2021 року).

Наведене натомість свідчить про те, що фактично розпочавши вчиняти активні дії щодо повернення боргу до серпня 2020 року (місяць смерті спадкодавця), позивач в подальшому, на власний розсуд, такі дії припинив до березня 2023 року (фінансовими зобов`язаннями вже не цікавився, оскільки вони "відійшли на інший план"), і лише "випадково" дізнався про смерть ОСОБА_6 зі сплином більш ніж 2,5 роки з цієї події.

Суд першої інстанції вказував на те, що не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що позивач не міг дізнатися про відповідні обставини, з метою реалізації свого цивільного права, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є відкритою та загальнодоступною, раніше та з метою дотримання встановленого шестимісячного строку (ч. 2 ст. 1281 ЦК України). Проте, позивач це зробив лише 05.06.2023 року, відповідно до доданих до позовної заяви витягів.

Підсумовуючи вищевикладене, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів й того, що позивач не міг дізнатися про можливість реалізації свого цивільного права та необхідність пред`явити свої вимоги протягом 6 місяців з часу отримання спадкоємцями боржника свідоцтва про право на спадщину. Тому не підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 1281 ЦК України, оскільки кредитором спадкодавця жодним чином не доведено, що він, з огляду на встановлені судом обставини справи, об`єктивно не міг знати про смерть спадкодавця, а також не міг знати про прийняття спадщини та одержання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину у встановлений строк.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що кредитором спадкодавця пред`явлено вимогу до спадкоємців боржника не у строки, визначені частиною другою статті 1282 ЦК України, підстави для застосування частини третьої статті 1281 ЦК України відсутні, а відтак, враховуючи пропуск позивачем такого строку, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор (позивач) позбавляється права вимоги до відповідачів, що є підставою для відмови в позові повністю.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про пропуск позивачем строку пред`явлення вимог до спадкоємців, не врахувавши обґрунтовані пояснення позивача щодо неможливості своєчасного отримання інформації про смерть спадкодавця та прийняття спадщини.

Зокрема, позивач надав переконливі пояснення, що через обмежені контакти зі спадкодавцем після 2020 року, запровадження карантинних обмежень, а згодом воєнного стану, він не мав об`єктивної можливості дізнатися про смерть ОСОБА_6 до березня 2023 року. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема відсутністю доказів активного спілкування між позивачем та спадкодавцем чи його родиною після серпня 2020 року.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що спадкоємці, відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України, не повідомили позивача про відкриття спадщини, хоча могли знати про існування боргу, враховуючи близькі родинні зв`язки зі спадкодавцем.

Позивач, дізнавшись про смерть спадкодавця 13.03.2023 року, вжив своєчасних заходів для захисту своїх прав: звернувся до нотаріуса з претензією 28.03.2023 року, отримав інформацію з Державного реєстру речових прав 05.06.2023 року та пред`явив вимоги до спадкоємців 09.08.2023 року. Вчинені активні дії були послідовними. Вони свідчать про те, що позивач діяв оперативно після того, як 13.03.2023 року дізнався про смерть ОСОБА_6 від знайомих, що також не було спростовано відповідачами.

Позивач ОСОБА_1 надав переконливі докази, які свідчать про те, що він об`єктивно не міг знати про смерть боржника ОСОБА_6 до березня 2023 року. Зокрема, у своїх поясненнях він зазначив, що після серпня 2020 року контакти зі спадкодавцем були відсутні через обмежене спілкування, спричинене особистими обставинами, запровадженням карантинних обмежень у зв`язку з пандемією COVID-19, а згодом воєнним станом, що ускладнювало підтримання зв`язків. Ці твердження узгоджуються з об`єктивними реаліями, оскільки карантинні заходи та воєнні дії значно обмежували соціальну взаємодію.

Крім того, позивач вказав, що він не мав близьких стосунків із родиною спадкодавця та не отримував від них жодних повідомлень про смерть ОСОБА_6 , що підтверджується відсутністю доказів такого інформування у матеріалах справи.

Таким чином, сукупність наданих пояснень, відсутність доказів активного спілкування позивача зі спадкодавцем чи його родиною після серпня 2020 року, а також своєчасність дій позивача після отримання інформації більш переконливо свідчать, що ОСОБА_1 не знав і не міг знати про смерть боржника раніше березня 2023 року, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Щодо розміру заборгованості, апеляційний суд вказує, що вимоги позивача про стягнення 365 600 гривень є обґрунтованими, оскільки факт отримання спадкодавцем у борг 10 000 доларів США підтверджується розписками від 07.12.2019 року та 16.04.2020 року, які не оспорювалися відповідачами. З урахуванням офіційного курсу НБУ на момент виникнення зобов`язань, сума боргу в гривнях становить 365 600 гривень.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці несуть відповідальність за борги спадкодавця в межах вартості отриманого спадкового майна, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 05.05.2021 року.

Отже, у цій справі тягар доказування того, що ОСОБА_1 міг знати про смерть боржника ОСОБА_6 раніше, ніж він заявляє (тобто до березня 2023 року), покладається на відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (в особі його законного представника).

Це випливає з положень ч. 3 ст. 1281 ЦК України, яка встановлює, що кредитор спадкодавця, який не знав і не міг знати про прийняття спадщини чи одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, має право пред`явити вимоги протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про ці обставини.

Позивач ( ОСОБА_1 ) стверджує, що дізнався про смерть боржника лише 13.03.2023 року, і надав пояснення, які обґрунтовують неможливість отримання цієї інформації раніше, зокрема через обмежені контакти, карантинні обмеження та воєнний стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Оскільки відповідачі заперечують проти позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку пред`явлення вимог, саме вони мають довести, що ОСОБА_1 мав реальну можливість знати про смерть ОСОБА_6 раніше, ніж він вказує. Наприклад, вони могли б надати докази того, що позивач контактував із родиною спадкодавця, отримував повідомлення про смерть чи мав доступ до інформації про неї через інші джерела.

Таким чином, оскільки позивач надав пояснення щодо неможливості знати про смерть боржника до березня 2023 року, тягар доказування протилежного лежить на відповідачах.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги - частковому задоволенню, стягненню зі спадкоємців суми боргу в рівних частинах, в межах вартості спадкового майна, отриманого відповідачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 підлягає 3656 грн, тобто по 1218, 66 грн з кожного, понесених в суді першої інстанції та 5484 грн, тобто по 1828 грн з кожного апеляційної.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2024 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є його мати ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість у розмірі 365 600 гривень, тобто по 121 866, 66 грн з кожного.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 3656 грн, тобто по 1218, 66 з кожного.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 5484 грн, тобто по 1828 грн з кожного.

Дані сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , законним представником якого є його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, , адреса місцезнаходження: м. Яготин Бориспільського району Київської області вул. Незалежності, 110.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: