КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/9079/24 Головуючий у І інстанції П'ятничук І.В.
Провадження №22-ц/824/4691/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем Українии

09 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини та встановлення зустрічей побачень,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що він та відповідач, яка є його колишньою дружиною, мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Договором про участь у вихованні та утриманні дитини від 13 вересня 2020 року між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди, що у випадку розірвання шлюбу неповнолітня донька буде проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаним договором визначена домовленість сторін про те, що позивач та його родичі, за згодою доньки, мають право спілкуватись з нею протягом всього тижня, з урахуванням розпорядку дня та станом здоров`я дитини особисто так і дистанційно по телефону, з використанням електронних засобів зв`язку.

Зазначив, що вказаним договором не встановлено конкретний графік побачень з донькою, але визначено що він має право бачитись з донькою протягом усього тижня з нею особисто.

Відповідач, в свою чергу, чинить позивачу перешкоди у вихованні доньки та порушує умови договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив встановити додатково ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спосіб участі, які не передбачені договором про участь у вихованні та утриманні дитини від 13 вересня 2020 року, а саме: встановити можливість перебування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у п`ятницю з 18 год.00 хв. вечора до неділі до 19 год. 30 хв. кожного тижня або через тиждень з ночівлею; надати можливість ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 забирати дитину з дому або школи в дні зустрічей особисто, а також завозити особисто дитину на додаткові заняття та забирати особисто дитину з таких занять у період з п`ятниці по неділю, коли дитина буде залишатися з ночівлею у батька.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

І, ІІІ суботу з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;

ІІ, ІV неділю з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано бажання дитини залишатися на вихідні у тата (дитині вже 6 років).

Вказує на те, що мати забороняє доньці залишатися у батька на всі вихідні, хоча жодного обмеження перебування в договорі про участь у вихованні та утриманні дитини від 30 вересня 2020 року не має, окрім навчання.

Також вказує, що з батьком дитина відпочиває, а не втомлюється, як зазначив суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції не роз`яснив відповідачу, що проживання дитини та перебування на ночівлі це різні речі і не пов`язані між собою, дитина може проживати в одному місці але на ночівлі перебувати в іншому.

Крім того, судом не взято до уваги заперечення позивача щодо рішення Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення графіку перебування дитини з батьком.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, та просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні висловила свої заперечення щодо задоволення апеляційної скарги позивача, просила залишити її без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 08 серпня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бахмут І.М.

Відповідно до п. 3 договору, сторони домовились, що батько та його родичі, за згодою доньки, мають право спілкуватись з донькою на протязі всього тижня, з урахуванням розпорядку дня та стану здоров`я дитини, як особисто, так і дистанційно - по телефону, з використанням інших електронних засобів зв`язку.

Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 107-6125 від 22 серпня 2024 року, рекомендовано визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : І, ІІІ субота з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., ІІ, IV неділя з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, розпорядок дня та необхідність забезпечення дитині права на відпочинок, та прийшов до висновку про доцільність визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: І, ІІІ суботу з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; ІІ, ІV неділю з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).

Ч. 2 ст. 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Згідно із ч. 8, 9 та 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Ч. 1-3 ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (ст.158 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 4 та 5 ст. 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Встановлено, що сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні спільних дітей, зокрема в частині можливості дитині залишатися з батьком на всі вихідні, з ночівлею.

Ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Аналогічна норма відображена в ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Загалом Європейський суд з прав людини виділяє такі складові елементи принципу «найкращі інтереси дитини»: між інтересами батьків і дітей має бути дотримано справедливої рівноваги; інтереси дітей за своєю важливістю переважають над інтересами батьків; в інтересах дитини є її розвиток у стійкому доброзичливому середовищі; у найкращих інтересах дитини є збереження її зв`язків із кровними батьками; втручання держави в сімейні стосунки повинно застосовуватися згідно із законом, мати легітимну мету, тобто захист інтересів дітей, і таке втручання повинно бути необхідним у демократичному суспільстві.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків або одного з них та їх небажанням чи неможливістю винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку у найкращих інтересах своїх дітей.

Конвенція про права дитини у ст. 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності; упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

У відповідності до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досягла того віку, який доволяє свідомо висловити думку щодо спірного питання.

З огляду на вказане, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує обставини, встановлені судом першої інстанції, а також приймає до уваги висловлені матір'ю дитини доводи в обґрунтування заперечень щодо позову.

Так, в своїх запереченнях ОСОБА_2 зазначила, що позивач ОСОБА_5 наразі перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та має з нею двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивач фактично проживає в однокімнатній квартирі зі своєю дружиною та двома дітьми за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира не має окремого спального місця для ОСОБА_3. Крім того, відповідачка вважає, що умови проживання та склад сім'ї позивача не можуть бути сприятливими для перебування доньки сторін з ночівлею і місці фактичного проживання батька.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вказаних обставин не заперечував, однак зазначив, що бажає проводити вихідні зі своєю донькою ОСОБА_3 з ночівлею по місцю реєстрації свого проживання, а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , для того, щоб дитина могла спілкуватись з бабусею та іншими членами своєї родини зі сторони батька.

Як вбачається зі змісту Акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім'ї Печерської районної державної адміністрації, в квартирі АДРЕСА_4 для дитини обладнана окрема кімната, окреме ліжко для сну та місце для навчання. Квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 84,7 кв.м. За вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8., ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на вказане, в трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають п'ятеро осіб.

В ході надання пояснень апеляційному суду позивач зазначав, що відносини з його теперішньою дружиною погіршились на фоні судових спорів з відповідачем, зокрема щодо стягнення аліментів на дітей. Позивач не заперечував можливості перебування на вихідних АДРЕСА_3 з ночівлею не лише ОСОБА_3 , а і інших своїх дітей: сина від першого шлюбу - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10, а також ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5.

Колегія суддів враховує, що між сторонами склалися неприязні стосунки, які призвели до розірвання шлюбу. Наразі малолітня донька проживає з матір`ю, а отже в силу життєвих обставин достатньо часу проводить з матір`ю та відповідачка у повній мірі реалізує свої права щодо неї.

У той же час, позивач як батько дитини у силу наявних можливостей піклується про доньку та, що встановлено судом першої інстанції, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з нею.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Поряд з цим, з урахуванням конкретних обставин даної справи, враховуючи наявність у позивача трьох інших малолітніх дітей (хлопчиків), від різних шлюбів, з якими він також бажає проводити свій вільний час, вихідні, спільно із донькою ОСОБА_3 , колегія суддів доходить висновку про те, що встановлення порядку спілкування батька з донькою у спосіб, коли ОСОБА_3 залишатиметься на усі вихідні з ночівлею по місцю реєстрації батька, разом з іншими дітьми, не відповідатиме її інтересам.

Колегія суддів зазначає, що при зміні обставин в родині, покращенні житлових умов, зміні віку дитини, а також налагодженні між дорослими членами сім`ї нормального спілкування, ці обставини можуть бути підставою для встановлення судом іншого способу участі батька у вихованні доньки.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу пред`явленого позову ОСОБА_1 , в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, підстави для компенсації понесених позивачем на стадії апеляційного перегляду справи судових витрат - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар