Справа № 465/849/25
Провадження 2/465/1997/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шишкін В.М. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позов мотивує тим, що 20.12.2020 між позивачем та ТОВ "Мілоан" укладено кредитним договір №2442511, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти. На підставі договору №65-МЛ від 23.03.2021 ТОВ "Мілоан" відступило право вимоги ТОВ "Кредит-Капітал". Вказує, що за місцем роботи позивач дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. відкрито виконавче провадження №67279756 щодо виконання виконавчого напису №35968, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 12.05.2021. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2024 виконавчий напис приватного нотаріуса Остапенка Є.М. №35968 від 12.05.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що розмір реально стягнутих з ОСОБА_1 коштів на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" в межах виконавчого провадження №67279756 склав 5944,35 грн., що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. №16721 від 20.09.2024. Враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуті кошти мають вважатись такими, що отримані відповідачем безпідставно.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно стягнуті за виконавчим написом №35968 від 12.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Остапенком Є.М., грошові кошти в розмірі 5944,35 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та судові витрати на послуги правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн.

Не погоджуючись з заявленим стороною позивача розміром судових витрат на професійну правничу допомогу, від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого просили відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Мотивує таке тим, що вимога позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. є необгрунтованою. Вказує, що зазначені позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Окрім цього, зазначає, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку документів є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу; предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та просив такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги просила проводити розгляд справи без її участі.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Позивач звернувся до суду з вимогою про повернення безпідставно стягнутих з нього сум заборгованості за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №35968 від 12.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" заборгованості у розмірі 26934,00 грн.; стягнуто з Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1816,80 грн., з яких 1211,20 грн. - витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та 605,60 грн. - витрати по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, стягнуто з Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. №01-29/16721 від 20.09.2024, наданої представнику ОСОБА_1 - адвокату Шишкіну В.М., на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження №67279756 з примусового виконання виконавчого напису №35968 від 12.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 26934,00 грн. У відповідності до ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження" в рамках виконавчого провадження №67279756 всього стягнуто із доходів боржника 6938,78 грн., а саме: на користь стягувача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за виконавчим документом перераховано 5944,35 грн., основної винагороди приватного виконавця - 594,43 грн., 400,00 грн. - витрати виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в межах позовних вимог позивача в розмірі 5944,35 грн., які стягнуто з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на виконання виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підгоатку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підгоатки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 10.10.2024 року укладено договір про надання правової допомоги та представництво з адвокатом Шишкіним Віталієм Миколайовичем, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу та представляти інтереси клієнта у стосунках з приватним виконавцем Шаганом О.А. з приводу виконавчого провадження №67279756 щодо стягнення за виконавчим написом №35968.

Відповідно до п.7 вищевказаного Договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000,00 грн.

Згідно Акту виконаних робіт від 19.01.2025 адвокат надав клієнту наступну правничу допомогу: - послуги надання правової інформації і консультацій з правових питань; - представництво в суді; - складення процесуальних документів; - представництво у приватного виконавця і отримання документів виконавчого провадження; - збір доказів. Роботи прийняті клієнтом та оплачені ним у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до квитанції до Платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 05.12.2024 ОСОБА_1 оплатив гонорар адвоката Шишкіна В.М. в розмірі 5000,00 грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунатаним (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг.

Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в частині складення та подання позовної заяви про стягнення безпідставно набутих коштів, однак, зважаючи на те, що справа є нескладною, типовою, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання позовної заяви в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу за складання позовної заяви в розмірі 4000,00 грн. є розумною та не завищеною.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов ОСОБА_1 задоволено, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 4000,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу.

Окрім цього, відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81,158, 258, 263-265, 268 Цивільно-процесуального Кодексу України, Законом України "Про нотаріат", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про стягнення безпідставно отриманих коштів - задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 5944 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 35 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Кредит-Капітал'' на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Кредит-Капітал'' на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. понесених судових витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , адреса: м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28.

Суддя Ю.С. Марків