Справа № 478/173/25 Провадження № 2/478/141/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого - судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоренко Н.О.,

прокурора Мачушенка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в приміщенні суду в с-щі Казанка, цивільну справу за позовною заявою керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха В.В., в інтересах держави, в особі Казанківської селищної ради до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року керівник Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області, в інтересах держави, в особі Казанківської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прокуратурою виявлено порушення вимог законодавства при розпорядженні Казанківською селищною радою земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Казанківської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, а саме, встановлено, що рішенням Казанківської селищної ради від 30.09.2021 року № 431/13 було затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано відповідачці ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, площею 1,8390 га, кадастровий номер: :04:000:0284 із земель сільськогосподарського призначення в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області.

На підставі вказаного рішення державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області 09.11.2021 року здійснено запис № 45069955 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 1,8390 га, кадастровий номер: :04:000:0284.

Водночас, ОСОБА_1 вже отримувала від держави у власність земельну ділянку, площею 0,8793 га з кадастровим номером: :04:000:0020 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах Троїцько-Сафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку проведена 07.06.2016 року за № 14944040.

З огляду на наведене, оскільки відповідачка ОСОБА_1 вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, то відповідно, не мала права на отримання земельної ділянки, площею 1,8390 га, кадастровий номер: :04:000:0284, у зв`язку з чим, прокурор просить суд:

- витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави, в особі Казанківської селищної ради () земельну ділянку, з кадастровим номером: :04:000:0284, площею 1,8390 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.11.2021 року № 45069955.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що відповідачка не мала права повторно отримувати земельну ділянку в межах норм безоплатної передачі землі у власність, оскільки відповідне право нею вже було використано раніше, а тому, земельна ділянка, площею 1,8390 га, кадастровий номер: :04:000:0284 підлягає витребуванню на користь розпорядника земель.

Відповідача в судове засідання не прибула, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце судового засідання, надала суду заяву, якою визнала позовні вимоги повністю, не заперечувала щодо їх задоволення та просила провести судовий розгляд справи без її участі.

На думку суду, неявка відповідачки в судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними у справі доказами.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 787-СГ від 08.02.2016 року було затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано громадянці України громадянці ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,8793 га з кадастровим номером: :04:000:0020 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах Троїцько-Сафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 409132827 від 22.01.2025 року за ОСОБА_2 07.06.2016 року, на підставі наказу начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 787-СГ від 08.02.2016 року, зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:000:0284, площею 1,8390 га.

В подальшому, громадянка ОСОБА_2 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданий Казанківським районним відділом ДРАГС ГТУЮ у Миколаївській області від 17.09.2016 року, серії НОМЕР_2 .

З витягу із Рішення Казанківської селищної ради від 30.09.2021 року № 431/13, судом встановлено, що пунктом 35 вирішено затвердити громадянці ОСОБА_1 /код № НОМЕР_1 /, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,8390 га, кадастровий номер: :04:000:0284 із земель комунальної власності не наданих у власність.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 409133644 від 22.01.2025 року за громадянкою ОСОБА_1 09.11.2021 року, на підставі рішення Казанківської селищної ради від 30.09.2021 року № 431/13, зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0284, площею 1,8390 га.

Як також встановлено судом з наданої до матеріалів позовної заяви ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.11.2024 року у справі № 478/1567/24, ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрито.

Зі змісту вказаної ухвали судом встановлено, що ОСОБА_1 було висунуто обвинувачення в тому, що вона достовірно знаючи про перебування у її власності земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0020 загальною площею, 0,8793 га, яку їй було надано на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області №787-СГ від 08.02.2016 року, будучи достеменно обізнаною з тим, що відповідно до ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених земельним кодексом України, проводиться один раз по кожному виду використання, 29.04.2021 року повторно звернулась із заявою до Казанківської селищної ради Миколаївської області з метою надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність, для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га. Рішенням Казанківської селищної ради №270/9 від 27.05.2021 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, орієнтовною площею 2,0 га.

Після розробки проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , остання продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 09.09.2021 року, точного часу не встановлено, звернулась до Казанківської селищної ради із заявою про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Рішенням Казанківської селищної ради від 30.09.2021 року №431/13 ОСОБА_1 було затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності не наданих у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,8390 га, кадастровий номер :04:000:0284 із земель комунальної власності не наданих у власність.

У листопаді 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_1 звернулась до відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Казанківської селищної ради з метою реєстрації права власності у реєстрі речових прав земельної ділянки, площею 1,8390 га, кадастровий номер :04:000:0284 та 09.11.2021 року право власності на земельну ділянку, площею 1,8390 га, кадастровий номер :04:000:0284 було зареєстровано за ОСОБА_1 .

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.14 Конституції України, ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Частинами 1 та 2 статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а)громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в)держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п.«а» ч.3 ст.22 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами ст.ст.116,118,121 ЗК України.

Відповідно до п. «в» ч.3 ст.116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2.0 гектара.

Отже, виходячи зі змісту ч. 4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що відповідачкою було набуто право власності на земельну ділянку, площею 1,8390 га, кадастровий номер :04:000:0284 з порушенням вимог закону, оскільки ця земельна ділянка вибула із земель комунальної власності внаслідок повторного незаконного використання нею права на безоплатну передачу землі одного виду використання.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позову, суд враховує, що порушені право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17).

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі № 925/1265/16).

Статтею 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України одним із способів захисту судом цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Видаючи розпорядження щодо передачі у власність відповідачки спірної земельної ділянки, Казанківська селищна рада в порушення вимог законодавства, діяло не в інтересах громади, тож спірна земельна ділянка вибула з володіння громади не з її волі, а іншим шляхом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) зазначила, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у відповідачки на користь розпорядника земель.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат. Суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17) (пункти 52, 54 - 56 постанови).

Отже, позовна вимога про витребування земельної ділянки має вартісну оцінку та майновий характер, і розмір ставок судового збору за її подання визначається за вимогами статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Відповідно до п.п. 1,2 та 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з поданою позовною заявою, ціна позову складає 12 019,70 грн. На підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не сплачено. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 установлено у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору за звернення до суду по даному позову повинен складати 2 422,40 грн (3 028,00 грн * 0,8), які за результатами судового розгляду слід стягнути з відповідачки.

Керуючись ст. ст.141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха В.В., в інтересах держави, в особі Казанківської селищної ради до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави, в особі Казанківської селищної ради (Миколаївська область, Баштанський район, с-ще Казанка, вул. Миру, 228, ) земельну ділянку, з кадастровим номером: :04:000:0284, площею 1,8390 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.11.2021 року № 45069955.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.04.2025 року.

Суддя