ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2076/25 Справа № 216/7290/14-ц Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 216/7290/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року, яке ухвалено суддею Онопченко Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року Публічне акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 26 червня 2008 року між акціонерним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 40 000 доларів США з розрахунку 15 % річних на строк з 26 червня 2008 року по 25 червня 2018 року.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (правонаступником акціонерного інноваційного банку «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до умов кредитного договору № 0, нарахування процентів здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Також, сторони погодили, що банк має право визначити термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (п. 6.1.2).

В разі застосування банком права, передбаченого п. 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступними: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку; не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання, передбачені договором; в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним і кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк, встановлений договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується поруками, а саме: відповідно до договору поруки № 0ІІ від 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , та договору поруки № 0ІІ/2 від 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , за якими поручителі відповідають за належне виконання божником зобов`язань, та несуть солідарну відповідальність.

Відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 11 вересня 2014 року за кредитним договором наявна заборгованість в розмірі 812 402,96 грн, з яких: 44 0361,77 грн - заборгованість за кредитом, 372 041,18 грн - заборгованість за відсотками, яку просить стягнути позивач в солідарному порядку з відповідачів, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 812 402 грн 96 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 440 361 грн 77 коп; сума заборгованості за відсотками - 372 041 грн 18 коп.

Стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 01 червня 2016 року заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог відносно відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у зв`язку з настанням їх смерті.

Рішенням рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 рокув задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» не мало право на укладення договору купівлі-продажу прав вимоги з ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору № 0 від 26 червня 2008 року. При цьому апелянт посилався на практику Верховного Суду, викладену в постановах № 911/3217/15, № 910/10031/13, № 916/401/17.

Зазначає, що внаслідок укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги за кердитними договорами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув статусу нового кредитора за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року. В подальшому, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2245/К від 13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт плюс», останнє набуло статусу нового кредитора та іпотекодержателя за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» - Цимбала В.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, частиною 1 ст. 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на наведені норми закону, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

При цьому, на відміну від оскарження рішення суду учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення суду, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Подібний за змістом висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» посилалось на те, що внаслідок укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги за кердитними договорами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув статусу нового кредитора за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року. В подальшому, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2245/К від 13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт плюс», останнє набуло статусу нового кредитора та іпотекодержателя за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року, отже апелянта не було залучено у справі в якості належного позивача, що призвело до порушення прав останнього.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зауважує, що враховуючи те, що в межах даної справи вирішувалося питання про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року, за яким, станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення статус нового кредитора набуло ТОВ «Укрдебт плюс», оскаржуване рішення від є таким, що ухвалене про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Укрдебт плюс» як нового кредитора.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з тих підстав, що суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 40 000 доларів США з розрахунку 15% річних на строк з 26 червня 2008 року по 25 червня 2018 року (а.с.6-12, т.1).

В той же день, 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено договори поруки № 0ІІ та № 0ІІ/2, за якими поручителі поручилися перед банком за виконання божником своїх зобов`язань за кредитним договором, та погодилися нести солідарну відповідальність вразі порушення умов договору (том 1 а.с.21-24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть (том 1 а.с.114, 115).

Листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року, № 1229/02-14 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_1 , на ім`я якого було видано свідоцтво про право на спадщину (том 1 а.с.216).

Із нотаріально посвідченої копії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено вищевказаний договір, до якого приєднано акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , датований 13 лютого 2012 року, та скріплений печаткою ПАТ «УкрСиббанк», без підтвердження повноважень вищевказаних представників.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 11 вересня 2014 року за кредитним договором наявна заборгованість в розмірі 812 402,96 грн, з яких: 44 0361,77 грн - заборгованість за кредитом, 372 041,18 грн - заборгованість за відсотками, яку просить стягнути позивач в солідарному порядку з відповідачів, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Позовні вимоги позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонастуником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», не підлягають задоволення, з огляду на наступне.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичнихосіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України)

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи слідує, що 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 40 000 доларів США з розрахунку 15% річних на строк з 26 червня 2008 року по 25 червня 2018 року (а.с.6-12, т.1).

В той же день, 26 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено договори поруки № 0ІІ та № 0ІІ/2, за якими поручителі поручилися перед банком за виконання божником своїх зобов`язань за кредитним договором, та погодилися нести солідарну відповідальність вразі порушення умов договору (том 1 а.с.21-24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть (том 1 а.с.114, 115).

Листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року, № 1229/02-14 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_1 , на ім`я якого було видано свідоцтво про право на спадщину (том 1 а.с.216).

Із нотаріально посвідченої копії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено вищевказаний договір, до якого приєднано акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , датований 13 лютого 2012 року, та скріплений печаткою ПАТ «УкрСиббанк», без підтвердження повноважень вищевказаних представників.

Також встановлено, що на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2245/К від 13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт плюс», останнє набуло статусу нового кредитора та іпотекодержателя за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, Із нотаріально посвідченої копії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено вищевказаний договір, до якого приєднано лише акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , датований 27 грудня 2012 року, та скріплений лише печаткою ПАТ «УкрСиббанк», без підтвердження повноважень вищевказаних представників. Разом з тим, відсутні дані щодо умов, прав та обов`язків учасників договору, а саме: порядок та умови відступлення права вимоги, відсутнє посилання про продаж та передачу прав вимоги по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , відсутній розмір та валюта грошового зобов`язання за кредитом.

Отже первісний позивач не надав суду належних і допустимих доказів розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, так як надана суду довідка, якою визначено загальний розмір заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», правонастуником якого є ТОВ «Укрдебт плюс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року скасувати на ухвалити новее рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонастуником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: