Справа № 720/2711/24
У Х В А Л А

04 квітня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Павлінчука С. С.

з участю секретаря Штефанеса А. А.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Ухвалою від 13.11.2024 року суд повідомив заінтересовану особу ОСОБА_2 про отримання клопотання.

Заявник у судове засідання не з`явилась, проте від її представника надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи та у встановлений судом місячний строк заперечення проти клопотання не подавав.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Суду загальної юрисдикції м.Мілан (Республіка Італія) №10328/2023 від 19.12.2023 року вирішено дозволити усиновлення ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Чернівецькій області (Україна), громадянином Республіки Італії ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Мілан та внесено зміни до прізвища усиновленої, додавши перед її власним прізвищем прізвище усиновителя ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Суду загальної юрисдикції м.Мілан (Республіка Італія) від 29.03.2024 року рішення про усиновлення №10328/2023 від 19.12.2023 року не оскаржувалось.

Вказане судове рішення було апостильоване заступником Прокурора Республіки Розанною Гуарескі 17.04.2024 року відповідно до Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року та перекладено на українську мову присяжним перекладачем при Суді м. Мілана Ласицею М. Я.

Крім цього, до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, долучено свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 05.04.2002 року та свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_2 від 22.06.2024 року, відповідно до якого заявниця поміняла своє прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 08.08.2024 року заявниця поміняла своє прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 .

Отже, суд доходить до висновку, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про усиновлення якої вирішено Судом загальної юрисдикції м.Мілан (Республіка Італія) та заявниця ОСОБА_1 є однією і тією ж особо.

Згідно зі ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних виробництвах в частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, то вважається, що воно існує, оскільки не доведено інше.

Згідно статей 6 та 7 Закону України «Про правонаступництво України» Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного суду України в підпункті «е» пункту 3 Постанови «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» згідно із Законом від 12 вересня 1991 р. «Про правонаступництво України» (1543-12) (ст. 7) нотами України, надісланими в січні 1994 р. до посольств іноземних держав, з якими у СРСР були двосторонні договори про правову допомогу, про застосування цих договорів щодо України, поки обидві сторони не домовляться про інше, а також відповідно до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів від 23 серпня 1978 р. (995_185), яка набула чинності для України 6 листопада 1996 р. і передбачає, що двосторонній міжнародний договір, який у момент правонаступництва держав був чинним щодо території, що є об`єктом правонаступництва, вважається чинним між новою незалежною державою та іншою державою-учасницею, коли вони чітко про це домовились або внаслідок їх поведінки вони повинні вважатись такими, що висловили зазначену домовленість, в Україні застосовуються положення таких міжнародних угод СРСР, зокрема Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 25 січня 1979 р.

Пунктом 2 частини 3 ЦПК України визначено, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтями 22, 23 Конвенції між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Італійською Республікою про правову допомогу у цивільних справах N 4210 від 25.01.79 року встановлено, що судові рішення, винесені установами однієї Договірної Сторони, які визнані на території іншої Договірної Сторони відповідно до цієї Конвенції, підлягають виконанню на її території, якщо вони підлягають виконанню в державі, в якій вони були винесені. Процедура визнання і виконання судових рішень визначається законодавством запитуваної Договірної Сторони, якщо ця Конвенція не передбачає іншого.

Законом України «Про дерадянізацію законодавства України» вказана Конвенція не визнана такою, що не підлягає до застосування на території України.

Частиною 6 ст.473 ЦПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Під час розгляду питання про визнання рішення іноземного суду суд не здійснює повторного судового розгляду та не приймає власного рішення щодо суті. У даному випадку національний суд розглядає виключно питання можливості визнання та допущення до виконання рішення іноземного суду без зміни його суті та змісту.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання та виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, винесених в порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання і виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає в певних межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити в останніх будь-які зміни.

На підставі викладеного, зважаючи на необхідність визнання на території України зазначеного рішення Суду загальної юрисдикції м.Мілан (Республіка Італія) №10328/2023 від 19.12.2023 року, враховуючи, що заінтересована особа була обізнаною про наявність на розгляді в суді зазначеного клопотання, але своїх заперечень не надала, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 354, 471-473 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню задовольнити.

Визнати на території України рішення Суду загальної юрисдикції м.Мілан (Республіка Італія) №10328/2023 від 19.12.2023 року, за яким суд заявив про усиновлення відповідно до ст.313 Цивільного кодексу (Республіки Італія) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м.Мілан, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась у Чернівецькій області (Україна) та вирішено, що усиновлена бере прізвище усиновлювача та вписує його перед своїм особистим.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК