ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3201/25 Справа № 2-1884/10 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»

суб`єкт оскарження - державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Синявської, Новокаховський відділ державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)

боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року, ухвалену суддею Поповим В.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складеного повного судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У лютому 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» Кошман О.П. звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), та Новокаховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

У скарзі представник скаржника Кошман О.П. просила визнати неправомірними дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Синявської С.П. щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2022 року за ВП № 50190402; прийняття постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 року за ВП №64618174; оформлення акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 року за ВП №64618174, а також бездіяльність в частині невжиття заходів примусового виконання рішення, яке набуло чинності; скасувати постанову державного виконавця Саксаганського ВДВС Синявської С.П. про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2022 року за ВП № 50190402; скасувати постанову державного виконавця Саксаганського ВДВС Синявської С.П. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 року за ВП №64618174; скасувати акт державного виконавця Саксаганського ВДВС Синявської С.П. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 року за ВП №64618174.

В обґрунтування скарги зазначено, що 30.09.2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по справі №2-1884/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Генеральною кредитною угодою №014/03-03/1584 від 25.04.2006 року, кредитним договором №014/03-03/1591 від 27.04.2006 року та кредитним договором №014/03-03/1691 від 22.05.2006 року у розмірі 466 729 грн. 18 коп., а також судові витрати у загальній сумі 1820 грн. 00 коп.

08.12.2011 року на виконання зазначеного рішення суду Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано відповідний виконавчий лист №2-1884/10 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 468 549 грн. 18 коп., а також судових витрат у загальній сумі 1820 грн. 00 коп.

17.02.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Соломіною Я.Г. на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №50190402 на користь первісного стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль».

12.02.2021 року постановою заступника начальника Новокаховського ВДВС Бакалової М.В. за ВП №50190402 виконавчий документ передано на виконання до Саксаганського ВДВС.

03.03.2021 року постановою про прийняття виконавчого провадження державного виконавця Саксаганського ВДВС Синявської С.П. виконавчий документ прийнято до виконання Саксаганським ВДВС.

08.07.2021 року постановою про об`єднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження, винесеною державним виконавцем Саксаганського ВДВС Синявською С.П. в рамках виконавчого провадження №64618174, виконавчі провадження: 646181741 та 50190402 об`єднані у зведене виконавче провадження №66034840.

В рамках зведеного виконавчого провадження №66034840 Саксаганським ВДВС здійснювались заходи примусового виконання з реалізації описаного та арештованого майна боржника, а саме: 1/2 частина домоволодіння, загальною площею 199,3 кв.м., житловою площею 97,5 кв.м., з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2021 року складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, після чого 29.06.2021 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, доручено підготувати письмовий звіт про оцінку майна боржника, а 07.07.2021 року на адресу Саксаганського ВДВС надійшов звіт про оцінку майна у відповідності до якого вартість об`єкту реалізації 344 891 грн. 00 коп. без ПДВ.

Скаржник зазначає, що 08.07.2021 року повідомлення про оцінку майна було направлено боржнику та лише стягувачу ОСОБА_2 . Стягувача ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» в переліку адресатів не зазначено і докази направлення йому повідомлення про оцінку майна в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

31.01.2022 року від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява про залишення за стягувачем нереалізованого майна шляхом передачі.

02.02.2022 року державним виконавцем Синявською С.П. винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та складено Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

07.02.2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тіщенко О.І. стягувачу ОСОБА_2 видано Свідоцтво за реєстровим номером 357 про право власності на 1/2 частина домоволодіння, загальною площею 199,3 кв.м., житловою площею 97,5 кв.м., з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

23.08.2023 року на адресу ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2022 року за ВП 50190402 та оригінал виконавчого листа №2-1884/10, виданого 08.12.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 468 549 грн. 18 коп.

Підставою для повернення виконавчого листа стягувачу зазначено п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

30.01.2024 року представник ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження №66034840 з яких стягувач дізнався про порушення його прав та позбавлення його можливості: оскаржити результати оцінки вартості об`єкта реалізації; залишити за собою нереалізоване на третіх торгах майно боржника, а також про незаконне винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2022 року за ВП 50190402 за наявності іншого майна у боржника.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» в задоволенні заяви про поновлення строку на подачу скарги.

Скаргу Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «Форінт» на дії державного виконавця - залишно без розгляду.

В апеляційній скарзі представник скаржника Кошман О.П., посилаючись на незаконність ухвали суду, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити вимоги Товариста з обмеженою «Фінансова компанія «Форінт» щодо поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Прдставник скаржника не погоджується з висновком суду в частині того, що Товариство, як стягував було обізнано про існування виконавчого провадження № 50190402, а тому мали можливість ознайомитись з даним провадженням та дізнатися про його хід, а отже відсутні причини пропуску звернення до суду з даною скаргою, оскільки такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому представник вказує на те, що 11.04.2018 між ПАТ Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК Форинт» був укладений договір (портфель відступлення прав вимоги), за яким попередній кредитор відсутили Товаристу право вимоги за кредитними договорами, укладеними в рамках ГКУ, зі змінами та доповненнями та укладеними додатковими угодам в рамках ГКУ в обсязі та на умовах, що існували до відступлення права вимоги. Таким чином ТОВ «ФК «Форінт» набуло право вимоги за кредитним договором за виконавчим листом, виданим щодо боржника ОСОБА_1 за рішенням суду від 30.09.2010 по справі №2-1884/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Генеральною кредитною угодою №014/03-03/1584 від 25.04.2006 року, кредитним договором №014/03-03/1591 від 27.04.2006 року та кредитним договором №014/03-03/1691 від 22.05.2006 року у розмірі 466 729 грн. 18 коп., а також судові витрати у загальній сумі 1820 грн. 00 коп.

Звертає увагу на те, що 13 липня 2018 ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було замінено попереднього стягувача за виконавчим листом на його правонаступника ТОВ «ФК «Форінт».

Зазначає, що ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2020 року задоволено подання подання Новокаховського ВДВС про видачу дублікату виконавчого листа, при цьому, суд, надсилаючи дублікат виконавчого документу до Новокаховського ВДВС зазначив правильну адресу стягувача ТОВ «ФК «Форінт»: 01010, м.Київ, вул.Московська,32/2. В подальшому 12.02.2021 Новокаховський ВДВС передав виконавчий лист на виконання до Саксаганського відділу ДВС і постановою державного виконавця Синявської С.П. від 03.03.2021 виконавчий лист було прийнято до виконання до зазначеного відділу ДВС.

Постановою державного виконавця Синявської С.П. від 08.07.2021 було об`єднано два виконавчі провадження в одне виконавче провадження під № 66034840 та в рамках цього об`єднаного виконавчого провадження здійснювалися заходи примусового виконання з реалізації лписаного та арештованого майна боржника, а саме частини домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 . Була проведена оцінка арештованого майна вартість якого визначена 344 981,00 грн. без ПДВ.

Звертає увагу на те, що 08.07.2021 державним виконавцем Синявською С.П. повідомлення про оцінку арештованого майна було направлено лише боржнику та стягувану по іншому виконавчому провадженні ОСОБА_2 , при цьому іншому стягувану скаржнику це повідомлення не надсилалось. В подальшому тричі проводились торги з реалізації арештованого майна, які не відбулися по причині відсутності допущених учасників торгів.

28 січня 2022 року державний виконавець Синявська С.П. оформила на стягувача ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Форінт» вимогу у 10-ти денний термін з дня отримання повідомлення виконавця письмово повідомити про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника. При цьому ТОВ «ФК «Форінт» ця вимога була направлена на неналежну адресу.

31 січня 2022 року від іншого стягувача ОСОБА_2 до відділу ДВС надійшла заява про залишення стягувану нереалізованого майна шляхом його передачі, у зв`язку з чим 02 лютого 2022 року державним виконавцем винесено постанову про передачу цього майна у рахунок погашення боргу та складено Акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу. 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тіщенко О.І. стягувану ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на ч. домоволодіння, раніше належного боржнику.

Представник скаржника зазначає, що 23 серпня 2023 року на належну Товариству адресу від державного виконавця Синявської С.П. надійшла її постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22 грудня 2022 року за виконавчим провадженням №50190402 та оригінал виконавчого листа №2-1884/10, виданого 08.12.2011 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 468 549,18 грн. Підставою повернення виконавчого листа стягувачеві було зазначено про відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні виконавчем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наголошує на тому, що 30 січня 2024 року представник ТОВ «ФК «Форінт» ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження, з яких стягувану стало відомо про порушення його прав та позбавлення можливості, зокрема оскаржити результати оцінки вартості об`єкта реалізації, залишити за собою нереалізоване на третіх торгах майно боржника, а також про незаконне винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 22 грудня 2021 року за виконавчим провадженням №50190402.

Представник Товариства звертає особливу увагу на те, що документи виконавчого провадження надсилались державним виконавцем на неналежну стягувану адресу: АДРЕСА_2 , тоді, як номер будинку Товариства 32/2, тому документи до адресата не надходили. При цьому, скаржник зазначає, що державному виконавцеві був відомий контактний телефон стягувача та його електронна адреса, відповідно державний виконавець, отримавши повернений конверт, який не був вручений адресату мав можливість або зателефонувати стягувану або надіслати усі документи на електронну пошту стягувача, що не було зроблено ОСОБА_3 . Таким чином через неотримання процесуальних документів виконавчого провадження через їх надіслання на неправильну адресу, стягував ТОВ «ФК «Форінт» не був обізнаний про здійснення виконавчийх дій, а саме: проведення опису та арешту майна боржника, оцінки цього майна, передачі майна на електронні торги, про неможливість реалізації сайна на трьох електронних торгах та про можливість реалізації пріоритетного права на залишенн нереалізованого майна боржника за стягувачем, що є свідченням грубого порушення державним виконавцем вимог статей 48,56,57,61 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника вказує на те, що факт направлення кореспонденції стягувану на адресу, яка насправді немає стосунку до його місцезнаходження, не може автоматично визнаватися належним виконанням обов`язку державного виконавця щодо інформування стягувача про виконавчі дії.

Представник Товариства вважає, що бездіяльність державного виконавця звела нанівець справедливість виконавчого провадження та вплинула на правомірність його дій і рішень в цілому, тому похідним від цього висновку є питання обґрунтованості дій державного виконавця, які вчинені у межах виконавчого провадження №50190402 у частині передачі рахунок погашення боргу нереалізованого на електронних торгах належного боржнику майна ОСОБА_2 .

Особливу увагу звертає на те, що сторони виконавчого провадження мають право обмеженого доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме до виконавчого провадження стороною якого вона є і такий доступ здійснюється за номером виконавчого провадження та ідентифікатором доступу, зазначеному у постанові про відкриття виконавчого провадження. Всі дії в рамках зведеного виконавчого провадження вчиняються, як правило в рамках першого відкритого виконавчого провадження і при формуванні процесуальних документів система підтягує всі виконавчі документи, які входять до зведеного виконавчого провадження. Всі виконавчі дії можливо від слідкувати у зведеному виконавчому провадженні лише по виконавчому провадженні, в якому вони вчинялися, тому оскільки у зведеному виконавчому провадженні відсутній ідентифікатор доступу, Товариство позбавлено можливості ознайомитись з матеріалами зведеного виконавчого провадження в АСВП.

Окрім того, представник скаржника посилається на Закон України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження №2129-ІХ від 15.03.2022, яким розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Тобто усі без виключень строки, які є в Законі України «Про виконавче провадження» перериваються до припинення або скасування воєнного стану, якій діє в Україні по теперішній час.

З урахуванням наведеного, представник скаржник вважає, що у суду першої інстанції були наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розгляду скарги на незаконні дії ДВС по суті.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки переглядається ухвала визначена у п.10 ч.1 ст.353 ЦПК України, яка відповіідпо до положень ч.2 ст. 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог скарг та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Форінт» підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_4 звернулась зі скаргою до суду 16.02.2024 року з оскарженням дій державного виконавця, які тривають з 18.06.2021 року, та просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2022 року, яку як зазначено у скарзі скаржник отримав 23.08.2023 року, постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу винесену 02.02.2022 року по зведеному виконавчому провадженню №64618174 та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення винесену 02.02.2022 року по зведеному виконавчому провадженню №64618174.

Так, у заяві про поновлення процесуального строку представник скаржника ОСОБА_4 , просила визнати поважними причини пропущення процесуального строку на звернення до суду та поновити скаржнику пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що скаржник не знав та не міг знати про порушення його прав державним виконавцем Саксаганського ВДВС до моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскільки оскаржувані постанови не надсилались та у стягувача відсутній доступ до них в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Представник скаржника просить поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою про скасування постанов державного виконавця, винесених у період з 2022 року по виконавчому провадженню №50190402, тобто постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2022 року, отримана скаржником 23.08.2023 року, що дає підстави вважати, що якнайменше з 2021 року ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» було обізнане про існування виконавчого провадження №50190402, а з серпня 2023 року й про закриття виконавчого провадження.

Доводи представника скаржника Кошман О.П. про те, що з оскаржуваними постановами виконавчого провадження №50190402, ознайомилися під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження лише 30.01.2024 року, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції, відмовляючи стягувану у поновленні строку на подачі скарги на дії державного виконавця, виходив з того, що ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт», як стягувач було обізнане про існування виконавчого провадження №50190402, а тому мали можливість ознайомитись з даним виконавчим провадженням та дізнатись про його хід, а отже відсутні поважні причини пропуску звернення до суду з даною скаргою та є підставою для залишення скарги без розгляду.

Відповідно до ст.447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно положень п.а ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Нормами ч.1 ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суд повинен встановити, чи був пропущений строк на звернення з відповідною скаргою, а у разі його пропуску оцінити також доводи скаржника щодо поважності причин такого пропуску (за наявності відповідного клопотання) та вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні пропущеного строку.

ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду першої інстанції зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця направивши скаргу засобами поштового зв`язку 09.02.2024, яка була отримана судом першої інстанції 16 лютого 2024 року.

24.06.2024 ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про поновлення процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця Синявської Світлани Петрівни.

Суд першої інстанції ухвалою, визнав строк пропущеним, а причини пропуску строку для подання скарги неповажними, оскільки ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт», як стягувач було обізнане про існування виконавчого провадження №50190402, а тому мали можливість ознайомитись з даним виконавчим провадженням та дізнатись про його хід та залишив скаргу без розгляду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасними.

Так, ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» оскаржуються: Постанова державного виконавця Саксаганського відділу ДВС Синявської С.П. від 22.12.2022 про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №50190402; Постанова про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174; Оформлення акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174, а також бездіяльність державного виконавця в частині невжиття заходів примусового виконання рішення, яке набуло чинності.

Скаржник ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» про порушення свого права в частині оскарження постанови державного виконавця Синявської С.П. про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174; Оформлення акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174 дізналося тільки 30 січня 2024 року коли представник Товариства ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження і у десятиденний строк з цієї дати направив скаргу засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції 09.02.2024, тобто у встановлений законом процесуальний строк, що зокрема підтверджено, доданою до клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку заявою представника Товариства Горбань В.М. до Саксаганського ВДВС про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №50190402 (а.с.222, т.1).

ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» не заперечує того факту, що постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2022 року, отримана скаржником 23.08.2023 року та обізнаністю стягувача про існування виконавчого провадження №50190402, та можливістю ознайомитись з даним виконавчим провадженням з метою встановлення про його хід.

Водночас із вказаного твердження не вбачається, що суд визначив 23.08.2022 днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права що стосується постанови державного виконавця Синявської С.П. про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174 та оформлення Акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174.

Невстановлення такої дати унеможливлює перевірку обставини дотримання скаржником строку подання скарги на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, оскільки вона є датою, з якої починається відлік процесуального строку.

Так, матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця Синявської С.П. від 08.07.2021 року були об`єднані в одне виконавче провадження, два виконавчі провадження: №50190402 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» заборгованості по кредитним договорам та №64618174 про стягнення з цього ж боржника на користь ОСОБА_2 боргу по договору позики в розмірі 30 3000,00 грн. за виконавчим листом №2/214//1345/20, виданим Саксаганським районний судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 29.01.201, в одне виконавче провадження №66034840 (а.с.19, т.1).

При цьому, постанова про арешт майна (коштів) боржника від 18.06.2021 року винесена у рамках виконавчого провадження №64618174 на частину належного боржнику будинку. (а.с.20, т.1).

Звіт ФОП ОСОБА_5 про оцінку майна (1/2 частини належного боржнику будинку) було надано оцінювачем у рамках виконавчого провадження №64618174 (а.с21, т.1).

Повідомлення про оцінку майна було надіслано державним виконавцем боржнику ОСОБА_1 та стягувачу ОСОБА_2 08.07.2021 (а.с.22). ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» таке повідомлення не надсилалось.

Вимога виконавця про повідомлення у десятиденний строк про бажання залишити за собою нереалізоване на трьох торгах майно від 28.01.2022 направлена стягувачам ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт», при цьому у супровідному адреса Товариства зазначена: АДРЕСА_2 , та друга адреса: АДРЕСА_2 (а.с.79, т.1).

Зі Списку №202 листів рекомендованих від 12.07.2021 встановлено, що виконавча служба надіслала зазначену вище Вимогу на дві адреси, при цьому за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.80-81, т.1).

Повідомлення про залишення за собою нереалізованого майна також адресовано Товариству за двома адресами зазначеними вище та відповідно до Списку №21 листів рекомендованих від 31.01.2022 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.84, т.1)

Підтверджень про отримання зазначених вище документів, які надіслані державним виконавцем Товариству матеріали справи не містять.

Таким чином, відхиливши довід скаржника про те, що останній довідався про своє порушене право 30.01.2024 (день отримання ознайомлення представника Товариства з матеріалами зведеного виконавчого провадження), суд натомість вказав іншу дату початку перебігу процесуального строку 23.08.2023 (дата отримання постанови від 22.12.2022 про повернення виконавчого листа стягувану у зв`язку з відсутність майна боржника, суд належнич чином не перевірив доводи ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» викладені у клопотанні про поновлення строку подачі скарги та надані докази.

При визначенні такої дати суд має врахувати наступне.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Положеннями ст.18 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 ст.19 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до абзаців 1, 3 ч.1 ст.28 Закону "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г зазначив, що за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях ст.341 ГПК, він доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч.1 ст.341 ГПК, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Водночас така обізнаність не виникає з дати внесення постанови виконавця до автоматизованої системи виконавчих проваджень, адже як правильно зазначив скаржник, з посиланням на постанови Верховного Суду від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі №910/22695/13, від 07.07.2022 у справі №918/539/16, у учасника виконавчого провадження немає обов`язку щоденно відслідковувати відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г погодився із висновками суду апеляційної інстанції, зазначивши, що у зв`язку із викладеним та враховуючи встановлені судами обставини: звернення позивача як стягувача 01.07.2019 листом №4471/09-03 до відділу примусового виконання рішень ДВС із вимогами про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу №925/308/13-г від 16.03.2015 та про відновлення виконавчого провадження (з доданням до цього листа Наказу, ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018, постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 - про скасування судового рішення про визнання Наказу таким, що не підлягає виконанню, п.4.4 цієї постанови), Суд, з урахуванням абз.3 ч.1 ст.28 Закону "Про виконавче провадження", а також з урахуванням термінів поштового обігу кореспонденції дійшов висновку, що позивач міг розраховувати на отримання постанови про відновлення виконавчого провадження з виконання наказу не пізніше 15.07.2019.

Отже, учасник виконавчого провадження, який звернувся з заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, може вважатися обізнаним про вчинення таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із заявою про вчинення виконавчих дій до виконавця. Розумність такого строку суд визначає з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом "Про виконавче провадження", термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

Суд першої інстанції це не врахував і не визначив дату, з якої скаржник був обізнаний або мав би бути обізнаним про винесення виконавцем оскаржуваних постанов (з урахуванням презумпції обов`язку боржника бути обізнаним про стан виконавчого провадження).

Суд не врахував не врахував те, що скарга подана на різні рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, про які скаржник довідався або міг довідатися у різні дні. Зокрема, однією із вимог скаржника була вимога визнати постанову державного виконавця Синявської С.П. про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174; Оформлення акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №64618174 та на постанову від 22.12.2022 про повернення виконавчого документу стягувану у виконавчому провадженні №50190402.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що скаржник після ознайомлення зі зведеним виконавчим провадженням 30 січня 2024 року з якого він дізнався про порушення його прав у зв`язку з передачею майна іншому стягувачу ОСОБА_2 , про що йому не було відомо, оскільки він не отримував від державного виконавця ніяких документів у іншому виконавчому провадженні, яке хоча й було об`єднано з виконавчим провадженням №50190402, проте доступу в АСВП скаржник у виконавчому провадженні №64618174 немає, тобто позбавлений можливості на ознайомлення з процесуальними документами та рішеннями, які прийняті в цьому виконавчому провадженні, що скарга була надіслана Товариством засобами поштового зв`язку 09 лютого 2024 року, тобто у десятиденний строк з моменту ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК.

Поновлення пропущеного строку для подання скарги відбувається виходячи із поважності причин його пропуску. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі №910/22695/13, дійшов висновку, що за відсутності обов`язку у сторін виконавчого провадження відстежувати автоматизовану систему виконавчого провадження та за відсутності доказів направлення приватним виконавцем постанови про вчинення дії у виконавчому провадженні (документа виконавчого провадження), є передчасними висновки судів попередніх інстанцій про неповажність наведених скаржником причин пропуску відповідного процесуального строку та про залишення скарги без розгляду. Ненаправлення державним виконавцем таких документів може свідчити про порушення прав скаржника бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №918/539/16.

Отже існує усталена судова практика (постанови від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі №910/22695/13, від 07.07.2022 у справі №918/539/16), що ненаправлення документів виконавчого провадження є достатньою підставою для визнання причин пропуску поважними та поновлення судами пропущеного строку.

Однак суд першої інстанції не дослідив обставину направлення (ненаправлення) державним виконавцем документів виконавчого провадження №64618174 скаржнику.

Відсутність доказів направлення державним виконавцем таких документів скаржнику свідчить про порушення прав останнього бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів.

Права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у порядку, встановленому Законом "Про виконавче провадження" та відповідними підзаконними нормативними актами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обмежившись лише посиланням на те, що з огляду на відкритий доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження скаржник, отримання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу через відсутність у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення 23.08.2023 міг своєчасно звернутися за захистом своїх порушених прав, дійшов передчасного висновку щодо відсутності підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску процесуального строку поважними.

Суд повинен встановити дату початку перебігу процесуального строку на подання скарги (з урахуванням варіативності предмету оскарження) та безпосередню дату подання скарги, на підставі чого визначити чи було такий строк дотримано, та, в подальшому, або розглянути відповідне клопотання про його поновлення, або залишити таке клопотання без розгляду (повністю або в частині).

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (статті 379 ЦПК України).

Враховуючи викладене, оскільки допущені судом першої інстанції порушення не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції самостійно з огляду на межі розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягаює скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції зі стадії прийняття до розгляду скарги ТОВ «ФК «Форінт» на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця.

Керуючись ст.259, 268, 367,368,374,379,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко