Справа № 761/8985/25
Провадження № 2-о/761/244/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2025р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла зазначена заява, відповідно до якої заявник просив суд:

-встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 з січня 2017р. до дня смерті останньої, приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-встановити факт, що ОСОБА_1 вела спільне господарство з ОСОБА_2 з січня 2017р. до дня смерті останньої, приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, заявниця зазначила, що після смерті ОСОБА_2 , яка була наймачем квартири на підставі ордеру №309 від 27 січня 1973 року, виникла необхідність переоформлення договору найму.

Заявниця, яка протягом тривалого часу проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, фактично виконувала обов`язки члена сім`ї наймача, а отже, має право на зміну договору найму на своє ім`я.

Встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_2 необхідне для реалізації житлових прав заявниці, а саме, для зміни договору найму житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , та набуття нею прав наймача цього житла.

Остання зверталась до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, з метою зміни договору найму квартири, проте отримала відмову через відсутність документального підтвердження факту спільного проживання з наймачем квартири ( ОСОБА_2 ) та веденням спільного господарства.

Відмова заінтересованої особи у зміні договору найму, на переконання заявниці, була зумовлена виключно відсутністю офіційного (судового) підтвердження факту спільного проживання.

Вивчивши матерали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Спір про право у справах окремого провадження може бути очевидним на стадії відкриття провадження, або виявитись під час розгляду справи з урахуванням доводів учасників справи та наданих ними доказів.

Спір про право в окремому провадженні - це конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019р. у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення зазначеного факту є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для оформлення житлових прав заявниці, а саме, для зміни договору найму житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , та набуття нею прав наймача цього житла, яке оспорюється заінтересованою особою.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що, заявником заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме, виникнення у заявника права на зміну договору найму житлового приміщення, що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову.

Вирішення цього спору неможливо у справі окремого провадження, оскільки для цього необхідно застосовувати засади змагальності цивільного судочинства, які не притаманні окремому провадженню.

При цьому, як наголошено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку відмовити у відкритті провадження у порядку окремого провадження, так як заявлені вимоги заявниці стосуються її права на майно і повинні розглядатись в позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 258-260, 293, 315 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: