Справа № 472/388/25
Провадження №2-з/472/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

09 квітня 2025 року с-ще Веселинове

Миколаївської області

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши заяву першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі № 472/388/25 за позовом першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича в інтересах держави в особі Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, рішення про державну реєстрацію прав, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича в інтересах держави в особі Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, рішення про державну реєстрацію прав, повернення земельної ділянки.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича про забезпечення позову, в якій він просить суд: 1) накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:0653, розташовану в межах території Степівської сільської ради Миколаївського району (колишньої Катеринівської сільської ради Веселинівського району) Миколаївської області та заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки; 2) заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0653 дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її об`єднання з іншими ділянками, зміну її цільового призначення, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Заява обґрунтована тим, що метою вжиття забезпечувальних заходів у цьому спорі є забезпечення знаходження спірної земельної ділянки у володінні відповідача в незмінному вигляді. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення суду.

Крім цього, враховуючи, що вказана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_1 , останній відповідно до положень ч.3 ст. 20 Земельного кодексу України може ініціювати питання щодо зміни її цільового призначення та виду її функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень органів виконавчої влади шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, у даному випадку держави, від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

До видів забезпечення позову законом віднесено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини 1 статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2,4 частини 1 статті 150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що прокуратурою заявлено позов в інтересах держави про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, рішення про державну реєстрацію прав, повернення земельної ділянки, який обґрунтовано протиправним наданням у власність спірної земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_1 на підставі рішення Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, правомірність якого ставиться позивачем під сумнів.

Тобто, підставою для пред`явлення вказаного позову є порушення вимог законодавства (на думку прокурора) Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області при наданні у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки за рахунок земель водного фонду для особистого селянського господарства, розташовану в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (наразі Степівської сільської ради Миколаївського району).

Отже, предметом позову прокурора є правовідносини щодо права власності відповідача на земельну ділянку.

Складовими права власності на землю є право розпорядження, володіння та користування цією нерухомістю.

В порядку забезпечення позову прокурор вважає необхідним тимчасово обмежити відповідача у праві розпорядження спірним майном з передачею прав на цю землю у будь-який спосіб та реєстрацією речових прав, а також змінювати об`єкт спору (змінювати цільове призначення, проводити поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші провочини щодо земельної ділянки), що є складовою оспорюваного права власності.

Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам.

Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Необхідність збереження правового статусу та стану спірної ділянки, який існує, принаймі на час виникнення спору, відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову та застосуванню правил частини 2 статті 149 ЦПК України.

Такі умови можуть бути забезпечені тимчасовою забороною розпорядження цим майном з передачею прав на цю землю та реєстрацією речових прав, та забороною змінювати об`єкт спору (цільове призначення, поділ, об`єднання тощо).

Такий спосіб забезпечення позову відповідає і підставам, зазначеним прокурором у заяві.

Забезпечення позову у вказаний спосіб не обмежує права користування земельною ділянкою її теперішнім власником в існуючих розмірах за її цільовим призначенням.

Тимчасове обмеження у розпорядженні спірною ділянкою на час розгляду справи не порушує статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки таке обмеження встановлюється в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З наданого позивачем Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 .

Таким чином, метою вжиття заходів забезпечення позову у цьому спорі є забезпечення знаходження спірної земельної ділянки у володінні відповідача в незмінному вигляді.

Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, заява першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню із застосуванням таких заходів забезпечення позову як заборону відчуження спірної земельної ділянки, в тому числі шляхом заборони укладення будь-яких правочинів щодо передачі прав на цю земельну ділянку, зміни цільового призначення земельної ділянки, здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо цієї земельної ділянки (у тому числі у разі їх поділу чи об`єднанню з іншими ділянками), заборони вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти будь-які правочини щодо передачі прав на цю земельну ділянку, а також заборонити проводити на ній будь-які будівельні роботи.

Крім того, в заяві про забезпечення позову прокурор просить суд стягнути з відповідачів на користь Миколаївської обласної прокуратури витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні з такою заявою до суду.

З аналізу ст. 141 ЦПК України, яка визначає розподіл судових витрат між сторонами, витрати, що понесені стороною при вирішенні питання про забезпечення позову, підлягають відшкодуванню лише при вирішенні спору по суті. Окремий розгляд цього питання при розгляді заяви про забезпечення позову главою 10 ЦПК та Законом «Про судовий збір» не передбачено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву прокурора про забезпечення позову слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі № 472/388/25 за позовом першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича в інтересах держави в особі Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, рішення про державну реєстрацію прав, повернення земельної ділянки, - задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :02:000:0653, розташованої в межах території Степівської сільської ради Миколаївського району (колишньої Катеринівської сільської ради Веселинівського району) Миколаївської області, в тому числі шляхом заборони здійснення органами, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, будь-яких реєстраційних дій щодо цієї земельної ділянки (у тому числі у разі її поділу чи об`єднання з іншими ділянками).

Заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), та будь-яким іншим особам вчиняти із земельною ділянкою площею 2 га з кадастровим номером :02:000:0653, розташованою в межах території Степівської сільської ради Миколаївського району (колишньої Катеринівської сільської ради Веселинівського району) Миколаївської області, дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти будь-які правочини щодо передачі прав на цю земельну ділянку, а також заборонити проводити на ній будь-які будівельні роботи.

Стягувач: Миколаївська обласна прокуратура (54005, вул. Спаська, 28 м. Миколаїв, ).

Боржник: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

На підставі частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу суду про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко