ЄУН № 201/8545/23
Провадження 2-з/201/71/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Покопцева Д.О., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стрєльнікова Євгенія Анатолійовича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа ЄУН 201/8545/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання спільним майном подружжя, виділення майна у власність з припиненням права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації за частку у спільній власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, припинення права власності, стягнення грошової компенсації в якому первісний позивач, посилаючись на приписи ст. 69 СК України та ст. 365 ЦК України, просить стягнення грошової компенсації замість виділеної частки позивачки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, яке залишиться у власності первісного відповідача.

Представник первісної позивачки ОСОБА_1 адвокат Стрєльніков Є.А. подав заяву про забезпечення позову в якій просить постановити ухвалу, якою в порядку забезпечення позову до вирішення справи накласти арешт та заборонити всім суб?єктам державної реєстрації прав у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", у тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб?єктам - юридичним особам публічного права, у трудових відносинах із якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) на житлову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради державну реєстрацію місця проживання (перебування) будь-яких осіб, в тому числі малолітніх осіб та новонароджених дітей, в квартирі АДРЕСА_2 .

За отриманою адвокатом первісної позивачки інформацією, згідно даних Реєстру територіальної громади міста Дніпра та картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була 01.12.2023 знята із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де перебувала з 23.06.2016р. на підставі заява власника, про що свідчить відповідь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на адвокатський запит від 27.03.2025 № 5/5-87. З вказаної відповіді реєстраційного органу випливає, що позивачка знята із зареєстрованого місця проживання, сама заяв не подавала, а зазначена дія здійснена за заявою відповідача, як єдиного власника, хоча відповідач не є єдиним власником.

Подану заяву мотивує тим, що задля уникнення ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, заявник вважає за необхідне накласти арешт на вищевикладене нерухоме майно і заборонити його відчуження, оскільки без такого забезпечення відповідач може відчужити це майно (або його частину), та заборонити реєстрацію (декларування) в ньому місця проживання (перебування) будь-яких, в тому числі малолітніх, осіб та новонароджених дітей, оскільки без такого забезпечення відповідач може зареєструвати квартирі місце проживання (перебування) вказаних осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заява отримана в провадження 31.03.2025р.

Строк винесення даної ухвали пов`язаний з тим, що 28.03.2025 сталося атака дронів-камікадзе на Соборний район м. Дніпра, внаслідок чого пошкоджено будівлю Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, вибито всі вікна фасаду (загалом понад 90), двері, пошкоджені зали судових засідань, у зв`язку із чим роботу суду призупинено розпорядженням голови суду ОСОБА_3 від 31.03.2025, тимчасово обмежено доступ учасників судового процесу до приміщення суду.

З 29.03.2025р. вживаються заходи щодо ліквідації наслідків атаки, розбирання руйнувань та у подальшому здійснення ремонтних робіт.

Вибиття вікон призвело до ушкодження розбитим склом речей, що були у робочих кабінетах і коридорах, засипання склом всіх поверхонь, ушкодження мережі Інтернет, пошкодження техніки - комп`ютерів, принтерів, розірвання інтернет-кабелів та дротів електроживлення. Означене унеможливило проведення і фіксацію судових засідань, вчинення інших процесуальних дій, оголошення, роздруківку і видачу судових рішень та судових повісток, прикріплення процесуальних документів у підсистему «Електронний Суд», направлення судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень, відправлення кореспонденції, ознайомлення із матеріалами справи тощо.

До цього часу тривають ремонтні роботи.

Судом вживаються всі залежні від нього дії, направлені на вчинення тих чи інших процесуальних дій, таких як проголошення судового рішення, видача копії рішення, прикріплення процесуальних документів у підсистему «Електронний Суд», направлення судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо.

Належність відповідачу майна, стосовно якого заявлено про застосування заходів забезпечення позову, станом на день винесення цієї ухвали, судом перевірена.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому

утрудненим чи неможливим.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За положеннями п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України, встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На даній стадії провадження вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання спільною сумісною власністю сторін у справі житлової двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , разом із коморою та човном, які є предметом позовних вимог, виділення цього майна в користування відповідачу повністю та стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації за виділене майно в сумі 1 734 731грн.

Відтак суд приходить до висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є визнання вказаного спірного нерухомого майна та човна спільною сумісною власністю подружжя, яке зареєстровано на відповідача ОСОБА_2 , зі стягненням з нього на користь позивачки грошової компенсації.

Відтак невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, адже заявлена до стягнення сума компенсації є значною і становить понад 1 700 00грн. Докази наявності у відповідача іншого майна, на яке може буть звернуто стягнення у виконання рішення суду у випадку задоволення позову, в матеріалах справи відсутні. Також судом враховано, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні та передачі на зберігання іншим особам, що застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт позивачем належним чином не вмотивовано, і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном, що є обмеженням права власності.

Стосовно заборони Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради державну реєстрацію місця проживання (перебування) будь-яких осіб, в тому числі малолітніх осіб та новонароджених дітей, в квартирі АДРЕСА_2 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі слід зазначити наступне.

В обгрунтування вжиття цього заходу забезпечення позову зазначено, що відповідач одноосібно може прийняти рішення про реєстрацію в спірній квартирі малолітньої або неповнолітньої дитини. Також якщо в нього народиться дитина, то її місце проживання буде зареєстровано у спірній квартирі. Відтак для реалізації квартири виконавцю слід отримати дозвіл органу опіки та піклування, а якщо такого дозволу надано не буде, то виконавчий лист буде повернуто.

Судом враховано, що спір, який розглядається, є майновим, а не житловим. Позивачка просить виділити відповідачу у користування квартиру повністю, а на свою користь стягнути вартість частки у спірному сумісному майні. Заборона реєстрації новонародженої дитини відповідача за місцем проживання відповідача, як-то зазначає позивачка, порушить права дитини. Крім цього, батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати/зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження (п.5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022р № 265, і заборона такої реєстрації судом в порядку забезпечення позову унеможливить виконання відповідачем цього обов`язку. Стосовно можливості реєстрації у спірній квартирі відповідачем інших, не народжених від нього малолітніх або неповнолітніх дітей, то їх місце проживання та реєстрація згідно закону визначається їх батьками, а не відповідачем.

Тому суд вважає за потрібне заяву задовольнити, але частково та забезпечити позов шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав (реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) на спірну квартиру.

Такий захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі. При його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав (реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) на житлову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: Д.О. Покопцева