Справа № 204/3718/25
Провадження № 2-з/204/31/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"11" квітня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Чудопалова С.В. розглянув заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвокат Леонтенко Віктора Вікторовича про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири недійсним, який укладено 06.10.2022 .

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2025 по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Леонтенко В.В. 07.04.2025 подав до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська заяву про забезпечення позову, оскільки вважає, що предметом спору є вимога про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , яка належала боржнику ОСОБА_2 на праві приватної власності, який укладено на користь дітей відповідача - ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . Сторонами спірного договору оцінено дарунок в сумі 100 000грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 здійснив відчуження квартири після пред`явлення до нього позову та відкриття провадження у справі № 204/4390/22 про стягнення заборгованості (відкрито 15.07.2022р.)вважає, що є очевидним, що спірний договір дарування фактично був направлений на недопущення звернення стягнення на це майно відповідача, що свідчить про недобросовісні дії відповідача, зловживання правами стосовно кредитора, та порушення його майнових інтересів. У зв`язку із наведеним, є підстави вважати, що спірна квартира може бути повторно відчужена, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Томі просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 .

Таким чином, на думку сторони позивача необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру відповідача. Відповідно до ст.153ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб. Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного. З матеріалів позову, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, який укладено 06.10.2022 року.

Предметом позову про визнання договору дарування недійсним є квартира за адресою:

АДРЕСА_2 . Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 3ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №9від 22грудня 2006р."Пропрактику застосуваннясудами цивільногопроцесуального законодавствапри розглядізаяв прозабезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Між тим, заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду. Аргументи представника про недобросовісне відчудження майна на підставі договору дарування на користь своїх дітей після пред`явлення до відповідача позову про стягнення заборгованості є підставами позову, яким суд надасть оцінку виключно під час розгляду справи по суті, з`ясовуючи фактичні обставини справи та надаючи доказам оцінку. Таким чином, матеріали позову не містять доказів того, що відповідачі по справі, які також є неповнолітніми(малолітніми) дітьми відповідача ОСОБА_2 та його дружина, які наразі є власниками вищевказаної квартири, на яку просить накласти аоешт позивач , намагаються чи будуть намагатися уникнути виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову на даному етапі розгляду справи слід відмовити. Враховуючи викладене та керуючись ст. 150, 151, 152, 153, 352-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Леонтенко Віктора Вікторовича про забезпечення позову відмовити. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя С.В.Чудопалова