Справа № 367/5782/24
Провадження №2/367/1431/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі головуючого судді Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 367/5782/24 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванова Вікторія Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

В червні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до Ірпінської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванова Вікторія Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить суд визнати за нею право власності на 8/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 . Позивач в обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 16/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 ,загальною площею 141,5 кв.м., житловою площею 60,9 кв.м.13 жовтня 2020 року її мати склала заповіт, яким все своє майно рухоме та нерухоме , де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що на день її смерті буде їй належати та на що вона за законом буде мати право заповіла позивачці та ОСОБА_2 по частці кожному. 15 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Івановою В.В. заведена спадкова справа № 23/2021 до майна ОСОБА_3 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутності державної реєстрації права власності на 16/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 листопада 2023 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Івановою В.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У відзиві наданому відповідачем 13 серпня 2024 року відповідач посилається на те, що міською радою не вчинялись у відношенні позивача жодних дій, не приймалось рішень, що підтверджується самою позовною заявою, де відсутні позовні вимоги до відповідача, міська рада вважає, що є неналежним відповідачем по справі № 367/5782/24, а тому не має відповідати за позовом. Просить розглянути справу за відсутності представника міської ради та не покладати судові витрати на міську раду.

Представник позивача надала в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванова В.В. в судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, через відсутність будь якого її, як нотаріуса, інтересу з питань, що будуть розглядатися судом.

Третя особа - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, його представник надала суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з копії свідоцтва про смерть серії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові ( а.с.15).

Згідно з копії рішення Ірпінського міського народного суду Київської області від 04 серпня 1986 року у справі № 2-675/86 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 в частках: за ОСОБА_3 на 16/100 часток за ОСОБА_4 на 84/100 часток з надвірними побудовами. Визначено порядок користування будинком в спосіб: ОСОБА_3 користується кімнатою 16,3 кв.м., а ОСОБА_4 усіма іншими приміщеннями в будинку з надвірними побудовами (а.с.20-21).

Таким чином судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 спадкодавцеві належало на праві приватної власності нерухоме майно.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все її майно рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що на день її смерті буде їй належати та на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частки та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі частки (а.с.10,11).

Позивач ОСОБА_6 зверталась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванової В.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 листопада 2023 року № 306/02-31 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванової В.В. вбачається, що спадкоємці не надали нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а тому нотаріусом відмовлення у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.7-8).

На виконання ухвали суду від 18 листопада 2024 приватний нотаріус Іванова В.В. надав до суду копію спадкової справи № 23/2021 заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ( а.с.140,143).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копіями довідок про укладення шлюбу ( а.с.156-158).

Згідно інформації відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 18.10.2021 року за № 08.3-11/2863 ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28.04.1999 року та була знята з реєстрації місця проживання по причині смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.163).

Із інформації про об`єкт нерухомого майна наданої Комунальним підприємством Київської обласної ради « Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 05.01.2021 року за № 1021101 вбачається, що станом на 31.12.2012 року на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за: ОСОБА_3 -16/100, на підставі рішення народного суду від 04.08.1986; ОСОБА_4 -84/100, на підставі рішення народного суду від 04.08.1986 ( а.с. 169).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно зі ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у разі звернення спадкоємця з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але не була закінчена, внаслідок знищення спадкової справи або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, має перевірити факти, передбачені законом, та витребувати необхідні документи. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19) Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину. У випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 глави 10 Порядку № 296/5).

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для його оформлення у нотаріальному порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа №23/2021 на підставі заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом.

Окрім цього судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Івановою В.В. складено заповіт на ім`я ОСОБА_3 , в якому остання заповіла все своє майно по частці ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у спадковому реєстру за №66566835.

Під час судового розгляду осіб, які незалежно від заповіту мають право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено. Відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями матеріали справи не містять.

Водночас, ОСОБА_7 оформити свої спадкові права не може через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлій ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, а саме на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 . Тому належним способом захисту його права є визнання права власності за позивачем на таке майно. Виходячи з вимог справедливості та розумності таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав, інші способи захисту виявились неможливими, тому позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 328,1222,1223,1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 274-279, 263-265,280, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванова Вікторія Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за заповітом на майно: 8/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Ірпінська міська рада, , адреса: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2 А;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу КиЇвської області Іванова Вікторія Вікторівна, адреса: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Попова Дем`яна, буд. 22 прим. 9.

Суддя: М.П. Одарюк