Єдиний унікальний номер справи № 939/1368/24
Провадження №22-ц/824/3910/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 листопада 2016 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку з метою отримання банківських послуг і відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на сайті банку, складає між ним і банком кредитний договір. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 12 травня 2024 року має заборгованість у розмірі 128 031,42 грн., яка складається із: 77 585,77 грн. - заборгованість за кредитом, 50 445,65 грн. - заборгованість по відсоткам.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 128 031,42 грн. і понесені судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 066 грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору 569 грн. 17 коп., в іншій частині в позові відмовлено, стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 436 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 30 жовтня 2024 року позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

У зв`язку з цим позивач просить апеляційний суд оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмови позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

08 січня 2025 року до апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на 13 березня 2025 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялась, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавали.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, поданої і підписаної відповідачем 19 листопада 2016 року, АТ «Акцент-Банк» надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Умови кредитування, відомості про загальну вартість кредиту йому роз`яснені та зрозумілі.

До заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті в розділі «Умови та правила» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold».

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 12 травня 2024 року становить 128 031,42 грн і складається із 77 585,77 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 50 445,65 грн - загальний залишок заборгованості за процентами.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути в судовому порядку з відповідача заборгованість в розмірі 128 031,42 грн разом із понесеними судовими витратами в розмірі 3 028,00 гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, зазначив, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому враховуючи відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача відсотків за користування кредитними коштами з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту.

Також суд зазначив, що за період з 19 листопада 2016 року по 12 травня 2024 року витрати відповідача становлять 164267,33 грн, а зарахування на його картку за цей же період становлять 140 201,30 грн, при цьому, позивачем безпідставно нараховано відсотки, пеню та інші платежі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця вказаних сум, що становить 24 066 гривень 03 копійки.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що суд послався на відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, однак відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. На підтвердження вказаного відповідач послався на позиції Верховного суду від 09.07.2018 року у справі № 202/19403/13-ц, від 18.04.2018 року у справі № 705/6051/15-ц та 14.02.2018 року у справі № 265/7652/15-ц.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача. При цьому апелянт посилався на позиції Верховного Суду, висловлені в 2018 році.

В подальшому Велика Палата Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок інший правовий висновок в подібних правовідносинах. Зокрема, в зазначеній справі позивач свої вимоги ґрунтував на тому, що Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

На даний час Верховний Суд не відступав від вказаного правового висновку.

Суд першої інстанції при вирішенні даної справи посилався на вказаний висновок та правильно встановив суть оскаржуваних правовідносин, тому підстав для скасування рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Наступним доводом апеляційної скарги було те, що в такому випадку мають застосовуватись положення ч.1 ст.1048 ЦК України, відповідно до яких, якщо відсотки не встановлені умовами договору за користування кредитом, банк може стягнути з боржника відсотки у розмірі облікової ставки НБУ. Таким чином апелянт зазначає, що при вирішенні справи суд мав стягнути такі відсотки з відповідача.

Вказані доводи також не можуть бути прийняті судом.

Чинним законодавством передбачені 2 види відсотків за кредитним договором: договірні та такі, що встановлені законом.

Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем не було заявлено до суду першої інстанції вимог щодо стягнення з відповідача відсотків в порядку ст.1048 ЦК України, тому підстав для виходу за межі позовних вимог ні у суду першої інстанції, ні в апеляційного суду немає.

Наступним доводом апеляційної скарги було те, що у тій справі, в ході якої було висловлену правову позицію, застосовану судом першої інстанції в даній справі, з відповідача була стягнута заборгованість за тілом кредиту, в той час як в даному випадку суд цього не зробив.

Дана позиція також не може бути прийнята судом.

Суд першої інстанції при вирішенні справи відповідно до наданої самим позивачем виписки обрахував загальну кількість отриманих відповідачем коштів, що і є тілом виданого кредиту, вирахував з даної суми сплачені відповідачем кошти, що є повернутим кредитом, і стягнув різницю між ними у повній відповідності до позиції щодо наявності підстав для стягнення фактично отриманих коштів за тілом кредиту.

Жодної невідповідності з даного приводу апеляційний суд вбачає.

Відповідачем у суді першої інстанції було заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання.

При цьому, частиною восьмою цієї ж статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження вказаних витрат відповідачем до суду було надано Договір про надання юридичних послуг №1-02/08/24 від 02 серпня 2024 року, Акт приймання -передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання юридичних послуг №1-02/08/24 від 02 серпня 2024 року та платіжну інструкцію №@PL370628 від 07.08.2024 року.

З наданих до суду документів вбачається, що відповідач підтвердив факт надання правової допомоги адвокатом у виді надання усної консультації з вивченням документів та складання і подання відзиву на позовну заяву в справі №939/1368/24 та здійснив оплату вартості вказаних послуг .

Суд першої інстанції, стягуючи з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, зазначив,що з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, суд вважає, що заявлена до стягнення з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками, оскільки суд може лише за клопотанням сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаного клопотання від позивача матеріали не містять, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню усі заявлені витрати на правничу допомогу, але пропорційно до розміру задоволених та відхилених позовних вимог по суті розгляду всієї справи у розмірі 4060, 00 грн (5000, 00 грн Х 81,2%).

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, адреса:49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених і відхилених позовних вимог по суті розгляду усієї справи у розмірі 4060 (чотири тисячі шістдесят) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько