Справа № 465/2430/25
Провадження 2-о/465/181/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді: Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань: Венгринюк О.Р.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає заявниця, її мати - ОСОБА_4 , та рідний брат - ОСОБА_2 . На протязі останніх років ОСОБА_2 , рідний брат заявниці, вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме чинить психологічний тиск, піднімає руки, погрожує фізичною розправою.

Так, згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 11.11.2024 року у справі №465/7429/24 ОСОБА_2 07.09.2024 року о 19 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своє сестри ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме: завдав удар рукою по голові, чинив психологічний тиск, внаслідок чого могло бути завдано шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Після притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності останній продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї сестри.

Так, 12.02.2025 року був винесений терміновий заборонний припис серії АА №448793, відповідно до якого 12.02.2025 року близько 14:45 год. за адресою свого проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_3 , а саме: виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав. Даний припис був виданий терміном на 5 діб, а саме з 12.02.2025 року по 17.02.2025 року. Того ж дня заявниця звернулася із заявою до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з приводу вчинення відносно неї протиправних дій її рідним братом. 12.02.2025 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №390478, відповідно до якого 12.02.2025 року близько 14:45 год. за адресою свого проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_3 , виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав.

На даний час ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство відносно заявниці, а тому вона вимушена звертатися до суду про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходу впливу не дають жодного результату. За змістом поданої заяви ОСОБА_3 просить заборонити ОСОБА_2 строком на 6 місяців перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.03.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві.

Заінтересована особа в судовому засіданні щодо задоволення вимог заяви заперечив. Зазначив, що між ним та сестрою відсутні конфлікти.

Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом п. п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри.

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики, виданої ЛКП «Магістральне» 26.02.2025 року, ОСОБА_2 характеризується із негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя.

Постановою Франківського районного суд м. Львова від 11.03.2025 року у справі №465/1305/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП. Зокрема, як вбачається із вказаної постанови, 12.02.2025 року близько 14 год. 45 хв. за адресою свого проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри, а саме: виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав, при цьому тілесних ушкоджень не завдав, своїми діями завдав шкоди психологічному здоров`ю. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Окрім того, ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 11.11.2024 року у справі №465/7429/24 останнього визнано винним і накладено штраф за вчинення 07.09.2024 року домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 .

Більше того, стосовно ОСОБА_2 видавався терміновий заборонний припис серії АА № 448793 від 12.02.2025 року, відповідно до якого останньому заборонено в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_3 .

Разом із тим, заявником долучено заяву ОСОБА_3 від 12.02.2025 року, адресовану начальнику ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, відповідно до якої остання просить вжити заходів до її брата ОСОБА_2 , який 12.02.2025 року у нетверезому стані виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

За наведених обставин суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявника психологічного або фізичного насильства з боку ОСОБА_2 є реальними. Його дії носять системний характер, за що він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Заявник з приводу поведінки ОСОБА_2 неодноразово зверталася в органи поліції та на даний час має обгрунтовані підстави побоюватися за власну безпеку. Відповідно, суд вбачає за необхідне видати обмежувальний припис з метою захисту постраждалої від домашнього насильства заявниці та для попередження можливого повторного застосування до неї насильства з боку ОСОБА_2 .

При цьому, суд відхиляє як неспроможні доводи ОСОБА_2 про те, що він неправомірних дій щодо заявниці не вчиняє, адже такі повністю спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема, постановами Франківського районного суду м. Львова від 11.03.2024 року та 11.11.2024 року, які набрали законної сили, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства стосовно своєї сестри ОСОБА_3 .

Зважаючи на оцінені в судовому засіданні докази, беручи до уваги позицію сторін, суд вважає, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_2 встановлених заборон строком на 3 місяці. На переконання суду, саме такий строк на даний час є достатнім для виконання обмежувальним приписом захисної та превентивної функцій.

Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

З урахуванням наведеного та встановлених при розгляді справи обставин суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, ст.ст.1, 18, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким строком на 3 (три) місяці заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03.04.2025 року.

Заявник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.