Дата документу 24.03.2025
Провадження № 2/334/744/25
24 березня 2025 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І. М.,
за участю секретаря Мандик М. О.,
представника позивача Білик Н. О..
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,
18.12.2024 року Запорізька міська рада звернулася з позовом до Ленінського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення доходу отриманого від безпідставно набутого майна у розмірі 199 204,11 грн за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року.
10.10.2005р. ОСОБА_1 набув у приватну власність за рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №340/10 від 22.09.2005р., тип об`єкта: готель літ.А-2, А'-2, А(2)-2, А(3), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 8 Договору, договір укладено на десять років, тобто до 22.02.2015р.
23.04.2008р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору оренди землі, якої внесли зміни до п.9, 10, 11 Договору. До п. 8 Договору зміни не вносились. Станом на день подачі позову до суду між сторонами не укладено договір оренди землі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Клубна, 2.
28.11.2018р. Запорізька міська рада прийняла рішення №26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», яким було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).
Згідно ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Відповідно до даних офіційного сайту Державної податкової служби України, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 ПК України листом від 12.01.2024р. №6-28-0.222-600/2-24 повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2019 рік складав 1,0, за 2020 рік складав 1,0, за 2021 рік складав 1,1 та за 2022 рік складав 1,15.
За вищевказаний період часу відповідач користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які він отримав від безпідставно набутого майна.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив, відзив на позов не надав.
За таких обставин, суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії свідоцтва про право на нерухоме майно від 10.10.2005 року, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради, ОСОБА_1 є власником готельного комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2024 року, власником готельного комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі продажу від 30.09.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кияниця Н .В.
Згідно п. 8 Договору, договір укладено на десять років, тобто до 22.02.2015р.
Відповідно до п. 9 встановлено розмір орендної плати.
23.04.2008р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору оренди землі, якої внесли зміни до п.9, 10, 11 Договору. До п. 8 Договору зміни не вносились.
Відповідно до копії відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №6-28-0.222-600/2-24 від 12.01.2024 року на виконання статті 289 ПК України повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2019 рік складав 1,0, за 2020 рік складав 1,0, за 2021 рік складав 1,1 та за 2022 рік складав 1,15.
Рішенням Запорізької міської ради №26 від 28.11.2018 року було встановлено розміри орендної плати за землю.

Відповідно до наданого Запорізькою міською радою розрахунку недоотриманих доходів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою площею 1288 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування за період з 01.09.2019 по 31.07.2024 року) складає за 2019 рік - 86917,67 грн, за 2020 рік 112 286,44 грн.

Згідно положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакціях станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності, користування, у тому числі у формі оренди земельної ділянки.

За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідачем речові права на вказану земельну ділянку не оформлено та не зареєстровано.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_1 не є власниками та постійними землекористувачем зазначеної земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для відповідачів, як землекористувачів, є орендна плата.

Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Отже, за змістом указаних приписів законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).

Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Зазначене підтверджується висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 17.10.2018 у справі № 922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 13.02.2019 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 при розгляді аналогічних спорів.

Таким чином, з часу виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та до моменту укладення договору купівлі продажу нерухомого майна, виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Отже, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок міської ради.

Згідно розрахунку Запорізької міської ради, загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року становить 199 204,11 грн

Враховуючи, що відповідачі в період з 01.09.2019 по 31.12.2020 користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, суд, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, приходить до висновку, що відповідачі повинні відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які вони отримали у вигляді несплаченої орендної плати, за вказаний період у загальному розмірі 199204,11 грн.

Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідачів жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останні мали би сплатити за звичайних умов як і фактичні добросовісні землекористувачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року у розмірі 199 204 грн 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Проголошення тексту рішення 24.03.2025 року о 09 год. 00 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Запорізька міська рада, , юридична адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Філіпова І. М.