Житомирський апеляційний суд
Справа №288/2294/24 Головуючий у 1-й інст. Поліщук Р. М.
Категорія 89 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №288/2294/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області та Військова частина НОМЕР_1 , про призначення опікуном недієздатної фізичної особи

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Яковенком Анатолієм Вікторовичем,

на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2024 року, яка ухвалена під головуванням судді Поліщука Р.М. в смт Попільні,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 через представника адвоката Яковенка Анатолія Вікторовича звернувся до суду із заявою про встановлення над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіки та призначення над ним опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що заявник ( ОСОБА_1 ) є дядьком ОСОБА_2 , який є сином його сестри ОСОБА_3 . Племінник проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Племінник є особою з інвалідністю 2-ої групи загального захворювання. Причиною інвалідності є хронічне психічне захворювання. Племінник не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги і контролю. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року в справі №288/1934/23 за заявою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 визнаний недієздатним. Рішення набрало законної сили 20 листопада 2023 року. У рішенні також прописано, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено судом терміном два роки, який обчислюється з дня набрання рішенням законної сили. Батьки племінника померли, баба з дідом також. Інших родичів, крім заявника, у племінника немає. Весь цей час за племінником доглядав заявник шляхом залучення сторонніх осіб, оскільки проходить службу за мобілізацією. У заявника ( ОСОБА_1 ) добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами він не зловживає, на обліку в психоневрологічному або наркотичному диспансері не перебуває. Наразі крім племінника ОСОБА_4 на його (заявника) утриманні нікого немає. Заявник ( ОСОБА_1 ) має можливість та бажання доглядати за своїм племінником і бути його опікуном. Заявник ( ОСОБА_1 ) має належні умови проживання, як за місцем реєстрації, так і за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , співвласником якого у розмірі частки є заявник. Дружина заявника щодо призначення його опікуном над племінником не заперечує. Рішенням виконкому Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області від 28 грудня 2023 року №114 затверджений висновок органу опіки та піклування про можливість виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_1 відносно племінника ОСОБА_2 .

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2024 року заява про призначення опікуном недієздатної фізичної особи повернута заявнику на підставі п.1 частини четвертої ст.185 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 через представника адвоката Яковенка А.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, а і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Також йде посилання на висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року в справі №545/1691/16-ц, про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Крім того, у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року в справі №753/1905/22 зроблений висновок, що законодавцем вказано саме про подання органу опіки і піклування, а не про звернення останнім до суду із відповідною заявою та не наведено обмежень щодо правового механізму отримання відповідного подання під час розгляду заяви у судовому порядку. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Суд першої інстанції у такій чутливій сфері правовідносин, що стосується реалізації та захисту прав і свобод особливої категорії людей, не врахував відсутності імперативної заборони у процесуальному законі щодо звернення особи з заявою про встановлення опіки, не навів достатнього тлумачення норм права та належним чином не мотивував своє рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Повертаючи ОСОБА_1 заяву про призначення його опікуном недієздатної фізичної особи на підставі п.1 частини четвертої ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що заявник ОСОБА_1 не має процесуальної дієздатності для звернення до суду із заявою про призначення його опікуном.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може з наступних мотивів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд з`ясовує, зокрема, чи відповідає заява за формою та змістом вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, встановлює наявність чи відсутність підстав, визначених ст.ст.185-186 ЦПК України, для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до змісту п.1 частини четвертої ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, зокрема, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

За положеннями ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно з частиною першою ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Із матеріалів справи убачається та апеляційним судом установлено, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року в справі №288/1934/23 задоволена заява ОСОБА_1 та визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 (а.с.27-28). Справа розглянута за участі органу опіки та піклування Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області. Рішення набрало законної сили 20 листопада 2023 року. В резолютивній частині рішення також прописано, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом терміном два роки, який обчислюється з дня набрання рішенням законної сили.

Вказаним рішенням питання встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування не вирішувалося.

За положеннями змісту частини першої ст.65 ЦК України до встановлення опіки і призначення опікуна опіку над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Рішенням виконкому Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області від 28 грудня 2023 року №114 затверджений висновок органу опіки і піклування про можливість виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_1 відносно племінника ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю 2-ої групи та рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року визнаний недієздатним (а.с.29-30).

Відповідно до змісту частини першої ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Змістом частини другої ст.300 ЦПК України визначено, що суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Зазначеною нормою права врегульовано питання звільнення судом опікуна від повноважень та призначення недієздатній особі нового опікуна. У свою чергу, у частині п`ятій Правил опіки та піклування надано чітке розмежування правового механізму звільнення опікунів від їх обов`язків та підстави і умови припинення опіки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі №545/1691/16-ц сформульований висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року в справі №753/1905/22 виснувано, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. При цьому колегія суддів зауважує, що законодавцем вказано саме про подання органу опіки і піклування, а не про звернення останнім до суду із відповідною заявою та не наведено обмежень щодо правового механізму отримання відповідного подання під час розгляду заяви у судовому порядку.

За положеннями частини першої ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Із метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази (частина друга ст.294 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина третя ст.294 ЦПК України).

Інші особливості розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною встановлені главою 2 розділу ІV ЦПК України.

У порушення наведених норм права суд першої інстанції не вирішив питання про відкриття провадження у справі, що дало б змогу суду вирішити у подальшому питання про отримання від органу опіки і піклування відповідного подання. Повертаючи заяву, суд не звернув увагу на ту обставину, що питання визнання ОСОБА_2 недієздатним ініційоване саме ОСОБА_1 , який наразі звернувся із заявою про призначення його опікуном над племінником.

Колегія суддів наголошує, що пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом та бути почутим.

Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, наголошується у рішенні ЄСПЛ від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (заява №49069/11), у якій наголошено на тому, що існування засобів юридичного захисту має бути достатньо визначеним як на практиці, так і в теорії, оскільки без цього їм бракуватиме належної доступності та ефективності. Відсутність можливості у недієздатної заявниці особисто звернутися із заявою до суду, з огляду на тривалість і серйозність обмеження, яке вплинуло на багато аспектів життя заявниці, у тому числі її приватне та сімейне життя, становило порушення її права на доступ до суду відповідно до пункту 1 ст.6 Конвенції.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення заяви на підставі п.1 частини четвертої ст.185 ЦПК України, у такій чутливій сфері правовідносин, що стосується реалізації та захисту прав і свобод особливої категорії людей, не врахував відсутність імперативної заборони у процесуальному законі щодо звернення особи з заявою про встановлення опіки та не навів достатнього тлумачення норм права.

Системне ж тлумачення норм права, зокрема ст.300 ЦПК України, ст.60 ЦК України, свідчить про відсутність імперативної заборони щодо звернення особи, яка має намір стати опікуном, із заявою про встановлення опіки над недієздатним, а отже, і підстав для повернення такої заяви.

Вказані обставини узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 березня 2024 року в справі №638/5358/23.

Підсумовуючи викладене вище, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не має процесуальної дієздатності для звернення до суду із заявою про призначення його опікуном є помилковим та свідчить про неправильне тлумачення і застосування норм права.

Відповідно до пункту 4 частини першої ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у цивільній справі, то на підставі ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Попільнянського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Яковенком Анатолієм Вікторовичем, задовольнити.

Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 14 квітня 2025 року.

Головуюча Судді: