Справа №293/317/25
Провадження № 4-с/293/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

представника скаржника Хільчевського С.О.,

правонаступника стягувача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів скаргу ОСОБА_2 , поданої адвокатом Хільчевським Сергієм Олександровичем, на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю стягувача ТОВ "Вердикт Капітал", правонаступника стягувача ОСОБА_1 про визнання бездіяльності, припинення арешту майна

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 представник скаржника адвокат Хільчевський С.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі ордеру серії АМ № 1122127 від 20.03.2025 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, згідно якої просить:

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника №51967148 від 15.02.2017;

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, постановою про арешт коштів боржника № 51967148 від 29.10.2019;

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, постановою про арешт коштів боржника № 51959889 від 25.11.2020;

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, постановою про арешт коштів боржника № 51959889 від 29.10.2019;

- припинити чинність арешту майна ОСОБА_2 , накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника № 51967148 від 15.02.2017, реєстраційний номер обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №23630094 від 29.11.2017;

- припинити чинність арешту на рахунки ОСОБА_2 накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника № 51967148 від 29.10.2019;

- припинити чинність арешту на рахунки ОСОБА_2 накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника № 51959889 від 29.10.2019;

- припинити чинність арешту на рахунки ОСОБА_2 накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника № 51959889 від 25.11.2020.

Вимоги скарги мотивовані, зокрема, тим, що виконавчі провадження в рамках яких накладалися арешти на майно та кошти ОСОБА_2 закінчені, а тому відсутні правові підстави для примусових дій державного виконавця, які полягають в арешті майна.

Скаржник, доводить, що незняття арештів накладених в рамках виконавчих проваджень №51959889 та №51967148 є незаконним та таким, що порушує його право власності, а також суперечить нормам ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 27.03.2025 суд призначив розгляд скарги ОСОБА_2 на 08.04.2025 о 9 год 30 хв.

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у ній. Зокрема, обґрунтовуючи вищевказану скаргу, зазначив, що 18 серпня 2016 року постановою №51967148 державного виконавця Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області, правонаступником якого є Старокостянтинівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) - відкрито виконавче провадження №51967148 з примусового виконання виконавчого листа №293/160/14-цз від 13.05.2015 року виданого Апеляційним судом Житомирської області по стягненню з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у розмірі 878 776,06 гривень.

Постановами державного виконавця від 15.02.2017, 29.10.2019 та 25.11.2020 у межах виконавчого провадження накладений арешт на майно боржника - ОСОБА_2 , а саме на нерухоме майно та відриті рахунки.

25.11.2020 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесені постанови про повернення виконавчих докуменів стягувачу з підстав визначених п.4 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, зазначає, що при винесені постанов про повернення виконавчого документу стягувачу державним виконавцем не скасовано арешт накладений на майно боржника - ОСОБА_2 згідно постанов від 15.02.2017 року, від 29.10.2019 року та від 25.11.2020 року. При цьому звернув увагу суду, що строк повторного звернення стягувача до виконавчої служби з виконавчим листом сплив 25.11.2023, відсутні будь-які рішення про поновлення строку про пред`явлення виконавчих листів у вказаних вище виконавчих провадженнях.

У своїх твердженнях представник боржника вказує, що наявність протягом тривалого часу (майже 6 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладену, зокрема, в постанові від 13.07.2022 у справі № 2/00301/806/11.

Перший відділ ДВС у м.Чернівці повноважного представника у судове засідання не направив. Згідно письмових заперечень, поданих на електронну адресу суду 07.04.2025, державний виконавець скаргу ОСОБА_2 вважає безпідставною та просить відмовити у задоволені останньої.

Зокрема, старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у своєму запереченні вказує, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження №51967148 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 878 776,06 грн. та по виконавчому провадженні № 51959889 про стягнення судового збору в сумі 1827,00 грн.

25.11.2020 державним виконавцем по вказаним виконавчим провадженням винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувану, з підстав визначених п.4 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Станом на 07.04.2025 боржником заборгованість, виконавчий збір та витрати по ВП №№51967148, 51959889 не сплачувались. Зокрема, згідно Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний сплатити виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості по ВП № 51967148 в сумі 87877,60 грн та по ВП № 51959889 в сумі 182,70 грн, і витрати виконавчого провадження по 230 грн за кожне виконавче провадження.

За таких обставин вважає, що відсутні підстави, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» для знаття коштів боржника.

У судовому засіданні заявлена скаржником третя особа - ОСОБА_1 , пояснила, що 28.11.2019 між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №212009 за кредитним договором № 198 від 06.03.2007, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 та договором поруки від 06.03.2007, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 в обсязі, що визначається в цьому договорі.

В подальшому 29.12.2020 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «МОРГАН КЕПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 198/1 за кредитним договором № 198/1 від 06.03.2007 укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 та договором поруки від 06.03.2007 укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 в обсязі, що визначається в цьому договорі.

29.12.2020 між нею та ТОВ «Фінансова компанія «МОРГАН КЕПІТАЛ» було укладено договір комісії № 91-К за кредитним договором № 198 від 06.03.2007, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 та договором поруки від 06.03.2007 укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 в обсязі, що визначається в цьому договорі.

Стверджує, що ОСОБА_1 було відступлено право вимоги по кредитному договору №198 від 06.03.2007, що укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 та договору поруки від 06.03.2007, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , разом із усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами до нього та договорами, що його забезпечують.

Зазначає, що 05.03.2021 нею, ОСОБА_1 видано довідку ОСОБА_2 про відсутність заборгованості по договору поруки від 06.03.2007 укладеного між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_2 . Даний договір є забезпеченням по кредитному договору № 198 від 06.03.2007 укладеного між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не заперечувала в суді щодо задоволення скарги представника заявника адвоката Хільчевського С.О. та припинення чинності арештів, накладених в рамках виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області 293/160/14-ц від 24.12.2014 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" заборгованості, у зв`язку з тим, що заборгованість ОСОБА_3 по кредитному договору № 198 від 06.03.2007 була врегульована.

Стягувач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно на належним чином.

За приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали скарги, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.9 ч.3 статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі -Закон №1404).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404 передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом пункту 5 частини першої статті 5 Закону №1404 постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Законом визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Поряд з цим, статтею 2 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року рішенням №293/160/14-ц Черняхівського районного суду в Житомирської області, в задоволенні первісного уточненого позову ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за безпідставністю.

25.02.2015 рішенням Апеляційного суду Житомирської області стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 198 від 06.03.2007 в сумі 64883,59 доларів США, що в еквіваленті у гривні становить 840280,25 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 41236 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23647,59 доларів США.13.05.2015 видано виконавчі листи №293/160/14-ц. 04 серпня 2020 року постановою Житомирського апеляційного суду замінено стягувача у цивільній справі №293/160/14-ц з ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал». 29.12.2020 між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ ФК Морган Кепітал було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №198/1. 29.12.2020 між ТОВ ФК Морган Кепітал та ОСОБА_1 укладено договір комісії №91-К. Заявник просила замінити стягувача ТОВ «Вердикт Капітал на його правонаступника ОСОБА_1 у справі №293/160/14-ц.

04 серпня 2020 року постановою Житомирського апеляційного суду - замінено стягувача по справі №293/160/14-цз ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на ТОВ "Вердикт Капітал".

Згідно матеріалів виконавчого провадження, які долучені до матеріалів справи, 16.08.2016 стягувачем - ПАТ "Всейукраїнський акціонерний Банк" на адресу Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області надіслано заяву про примусове виконаня рішення Апеляційного суду Житомирської області № 293/160/14-ц.

18.08.2016 головним державним виконавцем Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 293/160/14-ц, виданого 13.05.2015 (ВП № 51959889).

15.02.2017 постановою головного державного виконавця Старокостянтинівського районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницької області, правонаступником якого є Старокостянтинівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) накладено арешт на майно боржника, асаме 1/5 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у ВП№51967148 (а.с. 30).

16.02.2017 головним державним виконавцем Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у сумі 182,70 грн. (ВП № 51959889).

03.09.2019 головним державним виконавцем Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 51967148 по виконанню виконавчого листа № 293/160/14-ц, виданого 13.05.2015 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного Територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 31).

17.09.2019 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області правонаступником якого є Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про прийняття виконавчого документу до виконання (ВП № 51959889) (а.с.32).

29.10.2019 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, правонаступником якого є Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №51967148 (а.с.33).

25.11.2020 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконати служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області правонаступником якого є Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №51959889 (а.с.27).

25.11.2020 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франкіськ) Марко В.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа про стягнення 1827 грн судового збору стягувачу.

25.11.2020 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франкіськ) Марко В.М. на підставі п. 4 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа про стягнення 878776,06 грн боргу солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стягувачу.

Відповідно до роздруківок за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, стан ВП №51959889, №51967148 завершено (а.с. 50-51).

Відповідно до відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 30359 від 06.03.2025, надану на заяву адвоката Хільчевського С.О. в інтересах ОСОБА_2 від 26.02.2025 про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 , відсутні підстави для зняття арешту з майна. Заявника повідомлено, що накладені арешти та заборони державною виконавчою службою будуть зняті після повного погашення боржником своїх заборгованостей по сплаті виконавчого збору в сумі 87877,60 грн у ВП № 51967148 та в сумі 182,70 грн у ВП № 51959889, а також витрат виконавчого провадження по 230 грн за кожне виконавче провадження. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. (а.с. 42-43).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на 1/5 частини квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_2 , постановою Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 15.02.2017 накладено арешт в рамках ВП 51967148, номер запису про обтяження 23630094 від 29.11.2017 (а.с. 35-36)

Так, предметом оскарження є бездіяльність державного виконавця щодо відмови у припиненні чинності арешту майна боржника накладеного у межах ВП №51967148 та №51959889 та власне припинення чинності арешту.

Судом встановлено та не спростовано матеріалами справи, що виконавчі листи від 25.11.2020 по ВП №51967148 та №51959889 було повернуто стягувачу на підставі пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Як встановлено п.4 ч.1 ст. 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Суд також зауважує, що норми ст. 39 Закону №1404 містять вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст.40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Однак, як встановлено судом та наголошувалось представником скаржника в судовому засіданні, державним виконавцем не було вчинено зазначених вище дій після повернення 25.11.2020 виконавчих документів стягувачу.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_2 від 26.02.2025 року про зняття арешту у зв`язку з завершенням виконавчих проваджень ВП № 51967148 та ВП № 51959889, державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням.

Судом встановлено, що після повернення стягувачу (банку) виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 (25.11.2020) кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги, підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором та не заперечувала проти зняття арешту із майна боржника.

Водночас, Закону №1404 не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому судом зазначається, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Таким чином, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника у виконавчих провадженнях ВП № 51967148 та ВП № 51959889, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

Крім того, суд бере до уваги, що оскільки виконавчі провадження, в рамках яких накладалися арешти на майно та кошти ОСОБА_2 станом на 27.03.2025 відсутні, що підтверджується роздруківками за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, де зазначено, що стан ВП №51959889, №51967148завершено (а.с. 50-51), то відсутні підстави для подальших примусових дій державного виконавця.

На підставі зазначеного, суд погоджується з твердженням представника боржника, що не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях саме за обставинами цієї справи порушує права ОСОБА_2 на мирне володіння своїм майном та підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Суд вважає, що посилання у запереченнях виконавчого органу на несплату боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по вказаним виконавчих провадженнях не є підставою для відмови у задоволенні скарги боржника щодо припинення чинності арешту, так як, зокрема, у матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження державний виконавець виносив окремі постанови, виділяв їх в окреме провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження на виконання рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, скарга на бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є підставною та підлягає задоволенню.

Вказана позиція узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.07.2022 у справі № 2/00301/806/11,від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що на час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно ОСОБА_2 , порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно, за відсутності виконавчих проваджень, в яких він є боржником, суд не вбачає, а тому право скаржника підлягає судовому захисту, шляхом зняття арешту на майно ОСОБА_2 , а саме на нерухоме майнота відриті рахунки, накладене постановами державного виконавця від 15.02.2017, 29.10.2019 та 25.11.2020.

Керуючись ст.ст 258-261, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника від 15.02.2017 у ВП №51967148.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, постановами про арешт коштів боржника від 29.10.2019 у ВП № № 51967148, 51959889.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Марко Валерія Мірчевича з приводу відмови у припиненні чинності арешту, постановою про арешт коштів боржника № 51959889 від 25.11.2020.

Зняти арешт з майна ОСОБА_2 , накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника від 15.02.2017 у ВП № 51967148, реєстраційний номер обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №23630094 від 29.11.2017.

Зняти арешт з рахунків ОСОБА_2 , накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 29.10.2019 у ВП № 51967148, № 51959889.

Зняти арешт з рахунків ОСОБА_2 , накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 25.11.2020 у № 51959889.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано: 14.04.2025

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО