Справа № 585/5032/24
Номер провадження 2/585/145/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Г.О.Цвєлодуб, за участю секретаря О.І.Салій, позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої до суду звернувся представник адвокат Рибалка Олексій Костянтинович, до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , укладений 14.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі його представника ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:105:0215, загальною площею 0,1000 га та кадастровий номер :01:105:0216, загальною площею 0,0047 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 09.04.2019 року уклала Договір про забезпечення виконання зобов`язання у формі завдатку з ОСОБА_2 . За умовами Договору Позивачка передала відповідачу кошти у формі завдатку у розмірі 5500 доларів США в рахунок вартості належного відповідачу житлового будинку та земельних ділянок, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Також сторони Договору домовилися до 09.04.2020 року укласти договір купівлі-продажу зазначених будинку та земельних ділянок. У подальшому відповідач під час підготовки нерухомого майна до продажу у судовому порядку подав позов про визнання свого брата ОСОБА_4 , таким що втратив право користування належним йому житловим приміщенням, позов був повністю задоволений. Після цього відповідач повернувся до рф, де постійно проживав. У березні 2020 року розпочалася епідемія корона вірусної хвороби та були введенні в дію обмеження транспортного сполучення, тому прибути в Україну в домовлений із Позивачкою для оформлення договору купівлі-продажу час відповідач відмовився. Приїхав у грудні 2021 року, та було з`ясовано, що укласти договір купівлі-продажу житлового будинку не можливо через наявність не введених в експлуатацію прибудов. Відповідач не мав можливості тривалий час залишатися в м.Ромни, тому довіреністю уповноважив свого батька ОСОБА_3 представляти його інтереси з питань підготовки для продажу та продажу нерухомого майна. 14.02.2022 року позивачка та ОСОБА_3 уклали Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 14.02.2022 року, без нотаріального посвідчення, через зайнятість нотаріуса. У момент підписання Договору ОСОБА_3 передав позивачу оригінали всіх документів на житловий будинок та земельні ділянки. Крім того, сторони договору домовилися протягом 30 днів після укладення договору посвідчити його нотаріально відповідно до вимог законодавства України. Однак 24.02.2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення рф на територію України, і вони не могли звернутися до нотаріуса для посвідчення договору. В червні 2022 року позивачка разом з ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Юрченко А.М., то остання відмовила у його посвідченні, посилаючись на п. 18 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 « Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Відповідач перебуває на території рф, виконання вимог щодо підтвердження дії довіреності було неможливим. Строк дії довіреності сплив 17.12.2022 року, тобто до виключення пункту про необхідність підтвердження довіреності. Капустіна фактично проживає у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм малолітнім сином та чоловіком. Кошти за будинок власнику сплачено у повному обсязі, однак у позивачки відсутня можливість зареєструвати право власності на будинок. Відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, виїхавши за межі України та перебуваючи на території країни агресора.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без руху.

30 грудня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на викладені в позові обставини.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судова повістка направлялася на адресу його реєстрації, згідно довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради сумської області від 12.12.2024 року № 04-05/4765. Заперечень проти позову чи заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2026, приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Сумської області Проскурня Л.І. ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під номер АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:105:0215 (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2028, приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Сумської області Проскурня Л.І. ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка під АДРЕСА_2 , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:105:0215 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2030, приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Сумської області Проскурня Л.І. ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка під АДРЕСА_2 , наданої для ведення особистого селянського господарства площею 0,0047 га, кадастровий номер :01:105:0216 (а.с.24).

Вказане також підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38887749 від 13.11.2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29440677 від 13.11.2014 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38887816 від 13.11.2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29443282 від 13.11.2014 року. Дане нерухоме майно не перебуває під забороною чи обтяженням ( а.с.20-23, 25-28).

Відповідно до довідки про склад сім`ї з місця реєстрації від 04.11.2019 року № 01-35/8267 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.29).

Згідно довідки голови квартального комітету № 12 від 04.11.19 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але з квітня 2014 року за даною адресою не проживає (а.с.30).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2020 року по справі № 585/4234/19, ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 (а.с.31-33).

Відповідно до договору про забезпечення виконання зобов`язання у формі завдатку від 09 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 (завдаткодавець) та ОСОБА_2 ( завдаткодератель), сторони дійшли згоди в тому, що для забезпечення точного та належного виконання зобов`язань за довго ром щодо в майбутньому укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель, споруд та земельної ділянки, що знаходяться за адресо: 1 АДРЕСА_3 завдаткодавець передає завдаткодержателю кошти у формі завдатку у розмірі 5500,00 грн. доларів США. Разом з тим, завдаткодержатель зобов`язується до 09.04.2020 року укласти з завдаткодавцем договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель, споруд та земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за загальною вартістю 14000 доларів США. Даний договір укладений за участі та у присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( а.с.16-17).

14 лютого 2022 року між ОСОБА_2 від імені якого діє за дорученням ОСОБА_3 ( Продавець) та ОСОБА_1 ( Покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, за адресою АДРЕСА_1 . Одночасно сторони домовилися, що даний договір буде посвідчений нотаріально протягом 30 днів з моменту його укладення (а.с.47-53).

На час ухвалення судового рішення договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку не посвідчений, що підтверджується поясненнями позивача, її представника та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 392133711 від 23.08.2024 року (а.с.54).

Відповідно до акту проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива виходячи з обставин, які склалися, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , з чоловіком та сином. Із 10 квітня 2019 року і на даний час без реєстрації проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

При вирішенні позовних вимог по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Правова позиція ЄСПЛ відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення від 21 лютого 1990 року у справі «Powell and Rayner v. the U.K.»). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення від 24 листопада 1986 року у справі «Gillow v. the U.K.»), так і на наймача (рішення від 18 лютого 1999 року у справі «Larkos v. Cyprus»).

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою ст.321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів ст.392 Цивільного кодексу України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст.220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від06 листопада 2009 року № 9роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210,640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2ст. 220 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин».

Також у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 389/122/16-ц (провадження № 61-12634св18) зазначено, що для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Позивачем доведено існування таких обставин а також те, що можливість посвідчити правочин нотаріально на сьогодні втрачена.

Існування у свій час обмежень та заборон, вказаними у постанові Кабінету міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року; введеня у країні воєнного стану 24 лютого 2022 року через широкомасштабне вторгнення рф в Україну; а також неявка відповідача у судові засідання, перебування його на території рф, що підтверджується свідком ОСОБА_3 , який є його батьком, підтверджують пояснення позивача про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, з чого вбачається втрата можливості його посвідчити; вона не має іншої можливості, ніж звернення до суду з позовом, що розглядається, з метою захистити своє порушене право.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок укладено 14 лютого 2022 року.

Суд приймає до уваги, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу: сторони погодили, що продажу підлягає нерухоме майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:105:0215 та земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0047 га, кадастровий номер :01:105:0216, а також погодили вартість нерухомого майна 375000 грн.

Вказане підтверджується також договором про забезпечення виконання зобов`язання у формі завдатку від 09 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .

Відповідач є одноосібним власником вказаного нерухомого майна та має право на його відчуження.

Договір купівлі-продажу фактично виконано: житловий будинок та земельні ділянки передано позивачу, відповідач одержав грошові кошти, а позивач прийняла майно, почала ним користуватися і розпоряджатися як власник на протязі тривалого часу, всі оригінали документів на нерухоме майно перебувають у розпорядженні позивача також із квітня 2019 року.

Вказані обставини, також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які пояснили, що ОСОБА_1 з 2019 року проживає разом з чоловіком і сином за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 продав позивачці вказане домоволодіння, а сам на даний час проживає в РФ.

В свою чергу свідок ОСОБА_3 , який є батьком відповідача в судовому засіданні також підтвердив, що його син ОСОБА_2 на його ім`я робив довіреність, для того, щоб продати будинок. Строк дії довіреності сплив, тому засвідчити нотаріально договір-купівлі продажу на даний час він не може. Частину коштів ОСОБА_1 віддала сину, а іншу частину вони домовилися з сином, щоб вона віддала особисто йому. Також підтвердив суду, що його син тривалий час проживає та працює у РФ, має там родину, наміру повертатися до України не має, зокрема у зв`язку із триваючим воєнним станом та бойовими діями на території Сумської області.

При цьому, суд враховує, що визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 14 лютого 2022 року не порушуватиме прав та законних інтересів третіх осіб, вказана квартира не перебуває під забороною на відчуження.

Зважаючи на вказані правові норми, суд враховує, що відповідач має інше зареєстроване місце проживання, тому у разі задоволення позовних вимог він не буде позбавлений місця для свого постійного проживання.

При таких обставинах, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 14 лютого 2022 року.

Виходячи з вищевикладеного, слід визнати за позивачем право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:105:0215 та земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0047 га, кадастровий номер :01:105:0216, припинивши таке право за відповідачем.

Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрат, тому суд при винесенні рішення вказане питання не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.220, 321, 334, 392, 655, 657, 658 ЦК України, ст.ст.12, 13, 80, 81, 1341, 259, 263 268, 274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити .

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , укладений 14.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:105:0215, загальною площею 0,1000 ( нуль цілих одна десята) га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:105:0216, загальною площею 0,0047 ( нуль цілих сорок сім десятитисячних) га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07; на земельну ділянку кадастровий номер :01:105:0215, загальною площею 0,1000 ( нуль цілих одна десята) га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) та на земельну ділянку кадастрова ний номер :01:105:0216, загальною площею 0,0047 ( нуль цілих сорок сім десятитисячних) га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитись у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області з 14 квітня 2025 року або за відповідним номером справи у ЄДРСР чи електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ