КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/8186/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором 53 915,09 доларів США, що за курсом Національного Банку України становить 430 657,56 грн та понесені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3219, 00 грн за розміщення оголошення в засобах масової інформації у розмірі 400,00 грн.

В подальшому, 24 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кукси О.В. про перегляд вищевказаного заочного рішення суду, в якій просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути і скасувати заочне рішення суду від 07 листопада 2012 року у даній справі № 1003/11244/12.

В обґрунтування заяви представник відповідача Кукса О.В. посилається на те, що ОСОБА_1 не отримував від суду жодних повісток про виклик в судове засідання, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Наголошує, відповідно до відмітки у паспорті останнього, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 із 17 липня 2007 року, за якою він проживає по сьогоднішній день і проживав у 2012 році, коли розглядалася справа.

Однак, зазначає, у порушення вимог ст. 127 ЦПК України судом не направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками відповідачу. Наголошує, у матеріалах справи відсутні відомості про направлення та про отримання ухвали про відкриття провадження учасниками справи. Таким чином, вказує, володіючи інформацією стосовно місця реєстрації та проживання апелянта, на його адресу не направлено жодної судової повістки.

Зазначає, в матеріалах судової справи в протоколі судового засідання не міститься згоди позивача на заочний розгляд справи та постанови про заочний розгляд справи.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кукси О.В., про поновлення строку подання заяви та перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року у даній справі - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було досліджено доводи апелянта про поважність причин пропуску процесуального строку, а зроблено висновок, що причини, з яких відповідач пропустив строк на подання заяви про перегляд заочного рішення не є поважними. Зазначає, суд першої інстанції також посилався на те, що матеріали справи знищені і не відновлені, що унеможливлює ознайомлення з матеріалами справи №1003/11244/12, тому підтвердити чи спростувати твердження заявника щодо неналежного повідомлення неможливо.

Однак, представник апелянта наголошує, що ОСОБА_1 жодним чином не був повідомлений ні про відкриття судового провадження, ні про дату, час та місце розгляду справи, що відбувалося 07 листопада 2012 року, на якому було ухвалено заочне рішення у справі.

Вказує, інформація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень свідчить про те, що виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 у даній цивільній справі було відкрите 24 лютого 2016 року та завершено з невідомих підстав. В подальшому, зазначає, у 2021 році неодноразово відкривалося таке виконавче провадження та завершувалося з невідомих причин.

Стверджує, що останні відомості про відкриття виконавчого провадження - 02 лютого 2024 року і тільки в лютому 2024 року були вчинені перші виконавчі дії, після яких апелянт дізнався про наявність у нього боргових зобов`язань за судовим рішенням.

Представник апелянта звертає увагу суду, що заочне рішення суду першої інстанції було отримано нею, шляхом ознайомлення із матеріалами справи 26 лютого 2024 року, дане підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник апелянта ОСОБА_1 -адвокат Кукса О.В. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 204, 206, 207-208), заяв про відкладення справи з підстав, які б могли бути визнанні поважними не подали, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Куксу О.В., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач більше 11 років не звертався із заявою про поновлення процесуальних строків та із заявою про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року. Разом з тим, встановлено, що, згідно довідки, складеної завідувачем архіву Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 червня 2024 року цивільна справа №1003/11244/2012; 1003/3239/2012 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, знищена на підставі Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07 грудня 2017 року за №1087 та номенклатури цивільних справ за 2012 рік, вилучених для знищення, як такі, що втратили практичне значення та схвалено протоколом засідання ЕКА архівного відділу Білоцерківської райдержадміністрації №3 від 27 березня 2024 року, погоджено протоколом засідання Державного архіву Київської області №4 від 25 квітня 2024 року. Так, враховуючи, що судове провадження по даній цивільній справі не відновлено, дана обставина унеможливлює ознайомлення з матеріалами справи №1003/11244/12, підтвердити чи спростувати твердження заявника щодо неналежного повідомлення (неотримання відповідачем судової повістки та копії судового рішення) неможливо, а тому суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

За змістом статей 488, 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

При апеляційному розгляді справи встановлено, що суд першої інстанції всупереч вимогам статей 80, 89, 260, 263 ЦПК України не з`ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з`ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи, та дійшов помилкового висновку про те, що, оскільки судове провадження вказаної цивільної справине відновлено, дана обставина унеможливлює ознайомлення з матеріалами справи, тому суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Таким чином, не відновлене судом першої інстанції судове провадження у даній справі виключає можливість підтвердити чи спростувати твердження ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення (неотримання ним судової повістки та копії судового рішення), на які останній посилається у заяві про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року та перешкоджає ОСОБА_1 у доступі до правосуддя передбаченого відповідно до статті 21 Конституції України та статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Разом з тим, за правилом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Тому, апеляційним судом вбачається неможливим дослідити доводи апелянта в повній мірі у зв`язку з не відновленням судом першої інстанції судового провадження у даній цивільній справі.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції не було вирішено заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кукси О.В. про перегляд заочного рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року по суті.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національні суди пріоритетність мають надавати дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах "Світлана Науменко проти України", "Трегубенко проти України", "Желтяков проти України" зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національні суди мають забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").

Отже, встановлений ч. 2 ст. 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), зробила такі висновки щодо застосування ст. ст. 126, 127 ЦПК України в сукупності зі ст. ст. 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені ч. 3 ст. 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.

Однак, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було вирішено заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 лише в частині поновлення строку подання заяви та перегляд заочного рішення, тоді як саму заяву про перегляд заочного рішення по суті вирішено не було.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції позбавив заявника можливості на апеляційне оскарження судового рішення в цій частині.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що постановлена у справі ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 рокупідлягає скасуванню з направленням матеріалів вказаної справи до суду першої інстанції для розгляду поданої представником відповідача ОСОБА_1 - адвоката Куксою О.В. заяви про перегляд заочного рішення суду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року та ухваленням за наслідками розгляду законного та обґрунтованого процесуального судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 10 квітня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв