Провадження №: 2/755/4782/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2022 року по

29 травня 2024 року та за абонентське обслуговування за період з червня 2021 року по 29 травня

2024 року в розмірі 24 507,03 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить - 23 342,72 грн, заборгованість з абонентської плати - 1 164,31 грн, та судовий збір в розмірі

3 028,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі до квартири АДРЕСА_2 , як теплопостачальною організацією з 01 липня 2014 року здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Споживачами за вказаною адресою до 29 травня 2024 року були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2 була власником квартири

АДРЕСА_3 до 29 травня 2024 року та згідно договору дарування квартири ОСОБА_1 була власником вказаної квартири до 29 травня 2024 року.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№ 111(4511)).

Також 13 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» опубліковані Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання. До теперішнього часу вищезазначений договір між відповідачем та позивачем так і не укладався, однак фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору є факт отримання відповідних послуг.

Отже, враховуючи положення статей 7, 8, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Кабінетом Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та пункту 12 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 та враховуючи, що відповідачі споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, на споживача покладається обов`язок оплатити позивачу усі фактично спожиті ними послуги.

Однак, з жовтня 2022 року відповідачі своєчасно не вносять плату за отримані послуги з централізованого опалення /постачання теплової енергії, а також з червня 2021 року абонентську плату, в результаті чого станом на 29 травня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 24 507,03 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить - 23 342,72 грн, заборгованість з абонентської плати - 1 164,31 грн.

Також, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, вважає, що на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних, що є особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.

У зв`язку з викладеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

18 листопада 2024 року (вхід. від 20 листопада 2024 року № 63846) від представника відповідачів - адвоката Казюти Д.І., до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Представник зазначив, що у вересні 2021 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовної заявою про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості з оплати за послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води за адресою: АДРЕСА_4 , у розмірі 81 939,00 грн, а також 13 980,75 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 6 301,91 грн. Однією з фактичних обставин даної справи була несплата відповідачами заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 2014 року по вересень 2021 року. Зазначеній справі було присвоєно єдиний унікальний № 755/16958/21.

В ході судового розгляду у справі № 755/16958/21 Дніпровським районним судом міста Києва було встановлено, що двоє з відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , померли ще у 2012 та

2013 роках відповідно. Також було встановлено дійсний склад осіб, що мають право на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а також те, що між зазначеними співвласниками було встановлено порядок користування згаданою квартирою на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 вересня 2016 року у справі № 755/198/16-ц.

Особові рахунки квартири за адресою: АДРЕСА_4 , були розподілені між співвласниками, а саме відкрито окремий рахунок № НОМЕР_1 для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з однієї сторони та окремий рахунок № НОМЕР_2 для ОСОБА_3 , ОСОБА_6 з іншої.

ТОВ «Євро-Реконструкція» у справі № 755/16958/21 зазначала, що заборгованість по особовому рахунку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 № НОМЕР_1 за спожиті послуги з постачання централізованого опалення станом на 01 вересня 2021 року становила 19 550,27 грн. У період з 01 вересня 2021 року по 01 липня 2022 року заборгованість відповідачів зросла та склала 21 141,39 грн станом на 01 липня

2022 року, що підтверджується додатком № 3 до нової редакції позовної заяви у справі № 755/16958/21. Варто відмітити, що позивач зазначає суму заборгованості у такому ж розмірі - 21 141,39 грн, як наявну станом на 01 жовтня 2022 та включає її до позовних вимог у даній справі, але вочевидь умисно не зазначає період за який утворилася заборгованість до 01 жовтня 2022 року. Тобто, зазначений розмір включає також суму 19 550,27 грн, що утворилася за період з 2014 року по вересень 2021 року.

Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення від 21 лютого 2023 року по справі № 755/16958/21, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада

2023 року, у якому судом були застосовані наслідки спливу строків позовної давності, та задоволено позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 10 998,09 грн,

3 % річних в розмірі 989,82 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 1 075,4 грн, а всього

13 063,31 грн.

Заборгованість за спожиті послуги з постачання централізованого опалення була у добровільному порядку сплачена, а рішення Дніпровського районного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 755/16958/21 виконано.

З наданого Позивачем розрахунку заборгованості за спожиті послуги з постачання централізованого опалення вбачається, що у листопаді 2023 року позивачем здійснено перерахунок заборгованості відповідачів та зменшено розмір заборгованості на суму 5 054,80 грн. Правова природа такого перерахунку у цей місяць не зрозуміла та позивачем не пояснюється, однак, якщо припустити, що перерахунок пов`язаний з набранням рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

21 лютого 2023 року у справі № 755/16958/21 законної сили та відмовою позивачеві в задоволенні частини позовних вимог, такий перерахунок всеодно є неправильним.

Представник відповідачів вважає, що за наслідками перерахунку заборгованості позивачем у листопаді 2023 року не повністю враховано зазначену суму та зменшено суму заборгованості лише на 5 054,80 грн замість 8 552,18 грн. Тобто, відповідач під час перерахунку не врахував суму у розмірі

3 497 грн 38 коп. (8 552,18 грн - 5 054,8 грн).

Отже, частина позовних вимог позивача вже розглядалася судом. З огляду на зазначене, провадження у справі підлягає закриттю в частині позовних вимог про стягнення 14 495,47 грн за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 2014 року по вересень 2021 року.

Як вбачається із додатків, долучених до позовної заяви, єдиними доказами, якими позивач підтверджує свої вимоги, є розрахунки заборгованості за послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення та абонентського обслуговування. Водночас, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що послуги з постачання теплової енергії дійсно були надані у зазначеній в розрахунках кількості, а кількість наданої послуги до жовтня 2022 року та тариф взагалі не зазначені у розрахунках. Також позивачем не доведено й розміри заборгованості з оплати абонентського обслуговування у заявлених позивачем розмірах. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що тарифи на абонентське обслуговування були затверджені саме у зазначеному у розрахунках позивача розмірах.

Окрім того, ОСОБА_1 з 12 січня 2018 року та по даний час зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_5 , та не проживає за адресою:

АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 також не проживає за зазначеною адресою з 13 вересня 2017 року.

22 червня 2023 року відповідачі звертались до позивача із заявою про припинення нарахування плати за послуги гарячого водопостачання у зв`язку з тим, що такими послугами не користуються. З моменту набрання рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року у справі № 755/16958/21 у листопаді 2023 року позивач не нараховує відповідачам плату за послуги з постачання гарячої води. Відповідачі послуг з гарячого водопостачання не споживають, а позивач не нараховує плату за зазначені комунальні послуги.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належала відповідачам на праві спільної часткової власності, де 1/5 частки належала ОСОБА_2 , а 3/10 частки - ОСОБА_1 . Наведені положення свідчать про обов`язок власника утримувати лише власне майно та брати участь в утриманні спільного відповідно до своєї частки, але не містять жодних зауважень щодо наявності солідарного обов`язку співвласників.

Разом із заявою про закриття особових рахунків від 14 червня 2024 року та копіями правовстановлюючих документів позивачеві була надіслана розписка нового власника

- ОСОБА_3 , відповідно до змісту якої остання приймає на себе обов`язок оплатити усю наявну станом на 29 травня 2024 року заборгованість за спожиті комунальні послуги. Зазначені обставини також були відомі позивачеві. З огляду на зазначене вище, позивачем пред`явлено позовні вимоги до неналежних відповідачів.

З урахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог просили відмовити повністю.

Також представник відповідачів просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 14 495,47 грн за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 2014 року по вересень 2021 року, щодо яких набрало законної сили рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року по справі № 755/16958/21.

22 листопада 2024 року (вхід. від 25 листопада 2024 року № 64605) до суду надійшла відповідь на відзив від ТОВ «Євро-Реконструкція», повторно доставлено засобами поштового зв`язку

28 листопада 2024 року, вхід. № 65474.

Позивач зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 вересня

2016 року по справі № 755/198/16-ц, встановлено порядок користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 69,7 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м. З урахуванням виділених часток у користуванні квартирою за рішенням суду від 01 вересня 2016 року по справі № 755/198/16-ц, квартира за адресою: АДРЕСА_4 , з червня 2022 року, має два особових рахунки: 1) особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , закріплений за споживачами ОСОБА_3 та

ОСОБА_7 ; 2) особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , з червня 2022 по 29 травня 2024 року (дата відчуження належних їм часток у квартирі) був закріплений за споживачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Водночас, відповідачі з жовтня 2022 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та з червня 2022 року за абонентське обслуговування, в результаті чого, утворилась заборгованість станом на 29 травня 2024 року в розмірі 24 507,03 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були споживачами комунальних послуг, які надавалися до квартири в період знаходження майна у їх власності та розпорядженні, а відповідно є належними співвідповідачами по справі.

Предметом розгляду судової справи № 755/16958/21 був інший період заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до квартири, а тому, борг, який є предметом розгляду справи № 755/18047/24, стягується за інший період, а відповідно не має жодного відношення до розгляду справи № 755/16958/21. По справі № 755/16958/21, в солідарному порядку, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_1 стягувалася сума заборгованості, яка існувала у них станом на 01 вересня 2021 року за послуги з постачання централізованого опалення у розмірі

19 550, 27 грн (42 198,85 грн: 68,1 кв. м х 31,55 кв. м) та гарячої води у розмірі 19 870,075 грн (разом

39 420, 34 грн) та наявна інфляційна складова боргу з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 вересня 2021 року у розмірі 6 990,37 грн та три відсотки річних боргу з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 вересня 2021 року у розмірі

3 150,95 грн, а всього 49 561,66 грн.

При цьому, плата за послуги з постачання теплової енергії справляється залежно від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей. Питання перерахунку за комунальні послуги за період відсутності осіб за місцем реєстрації не стосується послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (за наявності встановленого у квартирі індивідуального засобу обліку гарячого водопостачання).

Обидва співвідповідача є належними відповідачами по справі, оскільки кожному із них, в період виникнення заборгованості, належало право власності на квартиру.

Позов просили задовольнити у повному обсязі.

27 листопада 2024 року (вхід. від 28 листопада 2024 року № 65625) до суду від представника відповідачів - адвоката Казюти Д.А., надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач не пояснює за який саме період утворилася сума заборгованості станом на 01 жовтня 2022 року у розмірі 21 141,39 грн, як і не пояснив чому розмір заборгованості майже тотожний розміру заборгованості за період з 2014 року по вересень 2021 року та чому розмір заборгованості майже тотожний розміру пред`явлених позивачем позовних вимог у справі

№ 755/16958/21. Відповідачі 04 грудня 2023 року сплатили кошти на погашення заборгованості, розмір якої був визначений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року у справі № 755/16958/21.

Позивачем не було спростовано твердження про те, що частина позовних вимог вже була предметом розгляду у справі № 755/16958/21, а відтак провадження у справі підлягає закриттю в частині позовних вимог про стягнення 14 495,47 грн за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 2014 року по вересень 2021 року, щодо яких набрало законної сили рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року у справі № 755/16958/21.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що послуги з постачання теплової енергії дійсно були надані у зазначеній в розрахунках кількості, а кількість наданої послуги до жовтня 2022 року та тариф взагалі не зазначені у розрахунках. Первинних доказів - актів фіксування показань вузлів комерційного або розподільного обліку, позивачем надано не було. Зазначене унеможливлює перевірку правильності розрахунків заборгованості позивача, оскільки неможливо встановити дійсний обсяг наданих комунальних послуг. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що тарифи на абонентське обслуговування були затверджені саме у зазначеному у розрахунках позивача розмірах.

Відповідачі зареєстрованого місця проживання за адресою:

АДРЕСА_4 , не мають, послуг з гарячого водопостачання не споживають, а позивач не нараховує плату за зазначені комунальні послуги, а відтак і не несе витрати, пов`язані зі здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги.

Факт непроживання відповідачів за вказаною адресою має бути враховано для визначення розміру плати за абонентське обслуговування за договором про постачання гарячої води, адже очевидно, що позивач не несе значну частину витрат, що включаються до абонентського обслуговування.

Поза межами аргументів відповіді на відзив залишились питання існування солідарного обов`язку відповідачів.

З огляду на зазначене, позовні вимоги зважають безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також представником повторно заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 14 495,47 грн за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 2014 року по вересень 2021 року, щодо яких набрало законної сили рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року по справі № 755/16958/21.

10 грудня 2024 року (вхід. № 68023) через систему «Електронний суд» ЄСІТС до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Євро-Реконструкція» (повторно доставлено засобами поштового зв`язку

13 грудня 2024 року, вхід. № 68864). Представник позивача - Кравченко О.П., зазначила, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 , з червня 2022 року, має два особових рахунки:

№ НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 . За споживачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 закріплений особовий рахунок № НОМЕР_2 . За особовим рахунком № НОМЕР_1 (яка є предметом розгляду даної справи) за період з 01 червня 2022 року по 29 травня 2024 року (дати відчуження належних часток у квартирі) у споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла заборгованість.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за особовим рахунком № НОМЕР_1 з жовтня

2022 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та з червня 2022 року - за абонентське обслуговування, в результаті чого, утворилась заборгованість, що станом на 29 травня 2024 року складає 24 507,03 грн (з яких за теплову енергію 23 342,72 грн, абонентська плата

1 164,31 грн. Кошти за надані послуги з постачання гарячої води, відповідачам по даному особовому рахунку - не нараховувалися.

Відповідачі були споживачами комунальних послуг, які надавалися до квартири в період знаходження майна у їх власності та розпорядженні, а відповідно є належними співвідповідачами по справі.

Предметом розгляду судової справи № 755/16958/21, на рішення по якій відповідачі посилаються, як на підставу подвійного стягнення, був інший період стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до квартири. Борг, який є предметом розгляду справи № 755/18047/24 стягується за інший період, з жовтня 2022 року, а відповідно не має жодного відношення до розгляду справи № 755/16958/21.

Плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей. Тягар утримання майна покладається на власника.

Водночас, плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг. Включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги.

Розмір плати за абонентське обслуговування є диференційованим залежно від наявності у будівлі споживача вузлів комерційного обліку теплової енергії та гарячої води, а також визначеного порядку їх обслуговування та заміни оператором зовнішніх інженерних мереж або співвласниками будинку.

ТОВ «Євро-Реконструкція» самостійно не визначає та не встановлює споживачам послуг тарифи за надані послуги. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг офіційно опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», ними установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ТОВ «Євро-Реконструкція». Дані постанови є загальнодоступними та розміщеними в електронній мережі Інтернет.

Позивач повинен надати свою версію розрахунку (контррозрахунок), або свою версію, наприклад, розміру нарахувань, застосованих тарифів тощо.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідачі фактично не отримували надані до їх частини квартири комунальні послуги з постачання теплової енергії. Протягом спірного періоду жодних звернень, скарг, актів-претензій щодо неналежного надання комунальних послуг, неправильного порядку нарахування коштів за спожиті комунальні послуги тощо - відповідачами не направлялось, доказів відповідних звернень немає і в матеріалах справи.

Позивач надає послуги з постачання теплової енергії не окремо до кожної квартири чи кімнати, що знаходиться у будинку, а в цілому до багатоквартирного будинку. Плата за послуги з постачання теплової енергії справляється залежно від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей.

Вузли комерційного (будинкового) та розподільного (індивідуального) обліку споживачів не перебувають на балансі виконавця послуг ТОВ «Євро-Реконструкція». Позивачем забезпечується контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку при наданні доступу власниками приміщень, в яких встановлені вузли розподільного обліку.

Матеріали справи № 755/18047/24 не місять доказів, які підтверджують факт неспоживання відповідачами наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії до належної їм на праві власності частини квартири; підтверджують недостовірність наданих позивачем до суду доказів чи спростовують їх іншими доказами; документально спростовують наданий позивачем до суду розрахунок наявної заборгованості відповідачів за надані послуги. При цьому, відповідачами до матеріалів справи не надано жодного документу (доказу), який спростовує факт надання позивачем до квартири відповідачів послуг з постачання теплової енергії; підтверджує факт отримання послуг споживачами від іншої теплопостачальної організації; підтверджує повну сплату відповідачами коштів за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на користь позивача чи на користь іншої теплопостачальної організації та відсутності у них заборгованості за отримані послуги; доказів надання позивачем послуг неналежної якості.

На підставі викладеного позов просили задовольнити.

11 грудня 2024 року (вхід. № 68419) до суду від представника відповідачів - адвоката Казюти Д.А., надійшли письмові заперечення, у яких представник просив залишити пояснення ТОВ «Євро-Реконструкція» щодо поданого заперечення відповідачів до відповіді на відзив без розгляду, оскільки останні є заявою по суті справи. Однак, позивач вже здійснив своє право на подання відповіді на відзив та права подавати інші заяви по суті справи не має. Що ж до будь-яких окремих питань, то суд дозволу на надання пояснень не подавав, а позивач про надання такого дозволу не просив.

Відтак, відповідачі вважають, що пояснення позивача, спрямовані на розширення як його правової позиції, так і позиції щодо фактичних обставин справи, викладені не у заяві по суті справи, з пропуском процесуальних строків подання заяв по суті справи, викладені без дозволу суду та свідчать про зловживання процесуальними правами.

11 грудня 2024 року (вхід. № 68481) адвокатом Казютою Д.А. також подано клопотання про долучення доказів, а саме документів на підтвердження понесених відповідачами судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Казюти Д.А., про закриття провадження у справі, відмовлено.

18 грудня 2024 року (вхід. № 69603, повторно доставлено засобами поштового зв`язку

24 грудня 2024 року, передано судді Хромовій О.О. 02 січня 2025 року) позивачем ТОВ «Євро-Реконструкція» подано клопотання про звільнення позивача від сплати понесених відповідачами витрат на правничу допомогу. У задоволенні вимоги про стягнення судових витрат просили відмовити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який набув чинності з 10 грудня 2017 року.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198.

Відповідно до статті 19 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, зараз і надалі - у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

З договору купівлі-продажу 1/5 частини квартири від 29 травня 2024 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою О.О., зареєстровано у реєстрі за № 5840, встановлено, що продавець ОСОБА_2 передала, а покупець ОСОБА_6 прийняла у власність належну продавцю на праві власності квартиру АДРЕСА_3 (далі - частина квартири), що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 69,7 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м. Право власності на 1/5 частину належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 грудня 1999 року Органом по оформленню права власності Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва згідно з розпорядженням від

23 грудня 1999 року № 51-970.

Таким чином, ОСОБА_2 до 29 травня 2024 року була власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Також з договору дарування 3/10 частини квартири від 29 травня 2024 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою О.О., зареєстровано у реєстрі за № 5838, встановлено, що дарувальник ОСОБА_1 подарувала, а обдаровуваний ОСОБА_3 прийняла в дар 3/10 частини квартири АДРЕСА_3 . Квартира складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 69,7 кв. м, житловою площею - 40,8 кв. м. Відчужувана частина квартири належить дарувальнику на підставі: 1/5 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 грудня 1999 року Органом по оформленню права власності Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва згідно з розпорядженням від

23 грудня 1999 року № 51-970; на 1/10 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 жовтня 2014 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., за реєстровим № 3364.

Таким чином, ОСОБА_1 до 29 травня 2024 року була власником 3/10 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

З відкритого порталу даних Єдиний державний реєстр судових рішень встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 755/16958/21 за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у постанові Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року по справі

№ 755/16958/21 встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 червня 1998 року органом приватизації Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних долях.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складає

з 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 .

Дані факти підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 листопада 2013 року за № 283847028.

Згідно технічного паспорту квартира, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_4 складається з трьох кімнат загальною площею 86,3 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м: перша кімната площею 17,9 кв. м, друга кімната площею 11,7 кв. м, третя кімната площею 11,2 кв. м, кухня площею 8,9 кв. м, ванної кімнати площею 2,6 кв. м, вбиральні площею 1,0 кв. м, коридору площею 14,8 кв. м.

Згідно довідки Центру комунального сервісу в квартирі, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_4 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В свою чергу рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 вересня 2016 року у справі № 755/198/16-ц встановлено порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 69,7 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м, а саме: виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату площею 17,9 кв. м; виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в користування житлові кімнати площею 11,7 кв. м та 11,2 кв. м; залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 інші приміщення: кухню площею 8,9 кв. м, вбиральню площею 1,0 кв. м, ванну кімнату площею 2,6 кв. м, коридор площею 14,8 кв. м.

На підставі вказаного рішення позивачем було розподілено особові рахунки відповідачів за адресою: АДРЕСА_4 , для отримання останніми житлово-комунальних послуг, а саме: особовий рахунок № НОМЕР_2 визначено споживачу ОСОБА_3 , а особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлено на ОСОБА_1 .

Отже, відповідачі до 29 травня 2024 року були співвласниками квартири за адресою:

АДРЕСА_4 , таким чином, в розумінні Закону України «Про житлово - комунальні послуги» були споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем, до вказаної дати. За споживачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було закріплено особовий рахунок

№ НОМЕР_1 .

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 3 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня

2004 року № 1875-ІV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до статті 19 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, зараз і надалі - у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із частинами першою, третьою, четвертою статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої поди, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцем таких послуг.

Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проєкту договору однією із сторін.

Положення щодо договірного характеру спірних правовідносин закріплені також у частині перші статті 12 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року

№ 2189-VIII. Так надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті

13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (частина третя статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Судом встановлено, що 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивачем опубліковано повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511)).

Також 13 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» опубліковані типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) зазначено таке.

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, відсутність між споживачем та надавачем комунальних послуг договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі

№ 372/2236/21, від 20 листопада 2024 року по справі № 463/6799/18).

Отже, відповідачі були споживачами послуг з централізованого опалення, які надавалися позивачем, на без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення, а тому останні не звільняються від оплати послуг у повному обсязі.

Суд враховує, що відповідачі не надали суду доказів того, що послуги з централізованого опалення за вказаною адресою надавала інша юридична особа, або що такі послуги не надавалися взагалі як до будинку АДРЕСА_1 , так і безпосередньо до квартири

АДРЕСА_2 , щодо особового рахунка № НОМЕР_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду відповідачі, споживаючи комунальні послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених пунктом

37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пунктом 56 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, та статтею 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачеві житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Аналогічні висновки були зроблені у постановах Верховного Суду у справах від 29 листопада 2019 року № 645/5401/17 та від 31 жовтня 2019 року № 465/5138/15-ц. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною першою статті 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження

№ 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як споживачі послуг, з жовтня 2022 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також з травня 2022 року - абонентську плату.

Згідно розрахунку суми боргу, наданого ТОВ «Євро-Реконструкція» станом на 29 травня

2024 року утворилась заборгованість у розмірі 24 507,03 грн, з яких: 23 342,72 грн - сума боргу за спожиті послуги з централізованого опалення, 1 164,31 грн - заборгованість за абонентською платою.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 70-80 ЦПК України.

Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачем не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» заявлено період стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення - з жовтня 2022 року по 29 травня 2024 року, а також з червня 2022 року по 29 травня 2024 року - щодо заборгованості за абонентською платою.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 встановлено, що за період з 01 жовтня 2022 року по 29 травня

2024 року нараховано заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 7 256,13 грн.

Відомостей про сплату нарахованої за період з 01 жовтня 2022 року по 29 травня 2024 року вартості спожитих житлово-комунальних послуг відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з матеріалів справи не встановлено.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягає стягненню заборгованість за спожиті за період з 01 жовтня 2022 року по

29 травня 2024 року.

Також з наданого позивачем розрахунку встановлено, що у жовтні 2023 року ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснено перерахунок заборгованості відповідачів щодо особового рахунку

№ НОМЕР_1 , внаслідок чого загальну суму заборгованості зменшено на 5 054,80 грн.

Факту здійснення перерахунку заборгованості сторони не заперечували, підстави його проведення не спростовували.

Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідачів за період з 01 жовтня 2022 року по

29 травня 2024 року, підлягає зменшенню на суму перерахунку, тобто складає 2 201,33 грн

(7 256,13 грн - 5 054,80 грн).

Водночас, з наданого розрахунку також встановлено, що станом на 01 жовтня 2022 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковувалася заборгованість за оплатою послуг з централізованого опалення у розмірі 21 141,39 грн.

Суд враховує, що до матеріалів справи не долучено будь-якої інформації про період виникнення заборгованості у розмірі 21 141,39 грн та порядок її нарахування.

При цьому, в межах розгляду справи № 755/16958/21 Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення від 21 лютого 2023 року, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року, про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, в тому числі за послуги централізованого опалення, за адресою: АДРЕСА_4 , розмір заборгованості визначено станом на 01 липня 2022 року.

Відомостей про надання послуг з централізованого опалення за адресою:

АДРЕСА_4 , у період з 01 липня 2022 року по 01 жовтня 2022 року, тобто поза межами опалювального сезону, до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 21 141,39 грн задоволенню не підлягає, у зв`язку із необґрунтованістю.

Стосовно вимоги про стягнення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 164,31 грн суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо-будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

До плати за абонентське обслуговування для споживачів включається:

-абонентський супровід (здійснення обліку обсягу спожитих послуг, нарахування плати за спожиті послуги, переоформлення особових рахунків, реєстрація приладів обліку у споживачів, обробка отриманої інформації про показники лічильників, програмне забезпечення для ведення обліку нарахувань);

-друк та доставку квитанцій;

-оплату послуг банків та інших установ з приймання та перерахування коштів споживачів (у разі укладання договору з банком);

-звірку даних, виготовлення довідок на продаж і т. п.;

-інформування управлінь соціального забезпечення;

Дані витрати не включаються при розрахунку діючих тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення відповідно до пункту 24 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869.

Відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у приватних будинках (приміщеннях) та у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку (квартирні лічильники води) не включаються до складу плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води у квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюється за рахунок власників таких вузлів обліку (споживачів комунальних послуг).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - граничний розмір плати за абонентське обслуговування).

Розмір плати за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/міс.

Плата за абонентське обслуговування не є комунальною послугою, тому не затверджується органом місцевого самоврядування.

Водночас, під абонентом слід розуміти споживача відповідної комунальної послуги (самостійні об`єкти нерухомого майна якого розташовані за однією поштовою адресою), з яким виконавець уклав індивідуальний договір про надання комунальних послуг або індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг.

Отже, абонентська плата нараховується щомісячно, у фіксованому розмірі, з розрахунку на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців в квартирі та спожитої води.

Абонентська плата сплачується незалежно від користування послугою. Навіть якщо абонент місяць не користувався водою, то рахунок за неї прийде з нульовими показниками.

Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Термін оплати аналогічний послугам з централізованого водопостачання та водовідведення. Кошти споживачами сплачуються на один банківський рахунок разом з послугами централізованого водопостачання та водовідведення.

Відомостей про оспорювання чи скасування у встановленому законом порядку наказів ТОВ «Євро-Реконструкція» про затвердження розміру плати за абонентське обслуговування з матеріалів справи не встановлено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за абонентською платою за період з червня 2022 року по 29 травня 2024 року підлягає задоволенню.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення заборгованості зі споживачів комунальних послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо квартири АДРЕСА_3 за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Вимоги про стягнення з відповідачів втрат від інфляції та 3 % річних на суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги позивачем не заявлено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) міститься правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позивач довів наявність договірних зобов`язань відповідачів по оплаті наданих позивачем комунальних послуг, відповідно до умов договору приєднання та за встановленими тарифами. Відповідачі послуги отримали і не оплатив їх у повному розмірі, мають заборгованість в оплаті.

Відповідачі не довели наявності підстав для звільнення від обов`язку сплатити за надані комунальні послуги, чи для зменшення їх вартості, чи факту ненадання таких послуг, чи факту більшої оплати вказаних комунальних послуг, власного розрахунку заборгованості не надали. Тому суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідачів - споживачів послуг - їх оплати у повному обсязі за встановленими тарифами і розцінками, а відповідачі, як сторона, що послуги отримала, але не виконала свої зобов`язання, допустили прострочення в оплаті, - зобов`язані сплатити позивачу за надані ним послуги, що є підставою для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за спожиті за період з 01 жовтня 2022 року по

29 травня 2024 року послуги з централізованого опалення у розмірі 2 201,33 грн, а також нарахованої плати за абонентське обслуговування за період з 01 червня 2022 року по 29 травня 2024 року у розмірі 1 164,31 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 14 серпня 2024 року № про оплату судового збору на суму 3 028,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у сумі 415,84 грн по 207,92 грн з кожного.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

На підтвердження здійснення відповідачами витрат на професійну правничу допомогу представником відповідачів - адвокатом Казютою Д.А., надано: копію ордеру про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2024 року серії АІ № 1686696, копію ордеру про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2024 року серії АІ № 1686681, Акт приймання-передавання виконаних робіт (надання послуг) від 04 грудня 2024 року № 04-12//24/1 на суму 3 500,00 грн, Акт приймання-передавання виконаних робіт (наданих послуг) від 04 грудня 2024 року № 04-12/24/2 на суму 2 500,00 грн, квитанцію до прибутково касового ордера від 04 грудня 2024 року № 1 на суму 3 500,00 грн, квитанцію до прибутково касового ордера від 04 грудня 2024 року № 2 на суму 2 500,00 грн.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

У заяві від 18 грудня 2024 року представником ТОВ «Євро-Реконструкція» висловлено заперечення щодо заявленого відповідачами розміру витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, зазначено, що спір виник саме у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами зобов`язань. Водночас, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу, є неспівмірною до ціни позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 525, 526, 610 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, статтями

12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2022 року по 29 травня

2024 року у розмірі 2 201,33 грн та заборгованість за абонентською платою за період з червня

2022 року по 29 травня 2024 року у розмірі 1 164,31 грн, що разом становить 3 365,64 грн (три тисячі триста шістдесят п`ять гривень 64 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 207,92 грн (двісті сім гривень 92 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 207,92 грн (двісті сім гривень 92 копійки).

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», ідентифікаційний код юридичної особи в , адреса місцезнаходження: вул. Гната Хоткевича,

20, м. Київ, 02094.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою:

АДРЕСА_6 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_7 .

Повне рішення суду складене 14 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Хромова