Справа № 496/1422/25
Провадження № 2-н/496/96/25
У Х В А Л А

18 березня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу у розмірі 31755 грн 30 к. та судового збору у розмірі 302 грн 80 к.,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 31755 грн 30 к. та судового збору у розмірі 302 грн 80 к.

Дослідивши заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з доданих до заяви матеріалів вбачається, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачало природний газ на об`єкт споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, а ч. 1 ст. 30 вказаного Кодексу встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають із надання послуг за споживання природного газу, яка надається за місцезнаходженням нерухомого майна, належного боржнику, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до відповіді №1206063 від 18.03.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру місце реєстрації відповідачки зазначене за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Україні утворено 136 нових та ліквідовано існуючі 490 районів, зокрема створено Одеський район (з адміністративним центром у місті Одеса) у складі територій Авангардівської селищної, Біляївської міської, Великодальницької сільської, Великодолинської селищної, Вигодянської сільської, Визирської сільської, Дальницької сільської, Дачненської сільської, Доброславської селищної, Красносільської сільської, Маяківської сільської, Нерубайської сільської, Овідіопольської селищної, Одеської міської, Таїровської селищної, Теплодарської міської, Усатівської сільської, Фонтанської сільської, Чорноморської міської, Чорноморської селищної, Южненської міської, Яськівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України та ліквідовано в Одеській області: Ананьївський, Арцизький, Балтський, Березівський, Білгород-Дністровський, Біляївський, Болградський, Великомихайлівський, Захарівський, Іванівський, Ізмаїльський, Кілійський, Кодимський, Лиманський, Любашівський, Миколаївський, Овідіопольський, Окнянський, Подільський, Ренійський, Роздільнянський, Савранський, Саратський, Тарутинський, Татарбунарський, Ширяївський райони.

До проведення адміністративно-територіальної реформи с. Петродолинське відносилося до Овідіопольського району Одеської області.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави. Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку визначеному Конституцією та законами України.

Відповідно, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, кожен місцевий загальний суд продовжує здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів від 03 листопада 2020 року, розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено пунктом 3-1 такого змісту, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2023 року.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України та оголошенням в України 24.02.2022 року воєнного стану Верховною Радою України 01.12.2022 року було прийнято Закон України «Про внесення зміни до пункту 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» №2808-IX, в якому пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в такій редакції:

«3-1. До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX».

Аналогічної позиції притримується і Рада суддів України, у листі якої від 22 липня 2020 року №9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

За таких обставин, с. Петродолинське, де зареєстроване місце проживання відповідачки по справі, відноситься до колишнього Овідіопольського району Одеської області, що за територіальною підсудністю належить до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи, те, що заяву про видачу наказу було подано з порушенням правил підсудності, у зв`язку із чим у видачі судового наказу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, п. 9 ч. 1 ст. 165, 258-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газу у розмірі 31755 грн 30 к. та судового збору у розмірі 302 грн 80 к.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію до суду за місцезнаходженням нерухомого майна, де надаються послуги.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 18.03.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра