Справа №161/2827/24
Провадження №2/155/27/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Горохів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь матеріальні збитки в сумі 434299,53 гривень, завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень, франшизу в сумі 1500,00 гривень, витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 5735,52 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 4558 гривень сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 26 серпня 2023 року о 17 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі М-06 23 км+200 м Київської області, не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, чим скоїв зіткнення з автомобілем марки RENAULT MEGAN номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого цей транспортний засіб скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA OKTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого вищевказаний зіткнувся з автомобілем NISSAN номерний знак НОМЕР_4 , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем HYUNDAI номерний знак НОМЕР_5 , внаслідок чого п`ять транспортних засобів отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. 13 листопада 2023 року Києво-Святошинським судом Київської області винесено постанову, згідно з якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія» (поліс №РА/6947306). Позивачка, як власник пошкодженого автомобіля RENAULT MEGAN, звернулась до ПАТ «Українська страхова компанія» з повідомленням про настання страхового випадку, тобто ДТП. На підставі укладеної 02 жовтня 2023 року угоди було узгоджено розмір страхового відшкодування, що підлягає до виплати, в сумі 158500 гривень. Згідно з висновком судового експерта розмір матеріального збитку (відновлювального ремонту), заподіяного ОСОБА_1 , перевищує страхову виплату відповідно до угоди і становить 592799,66 гривень.

Представник позивача зазначає, що оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 434299,53 гривень. Також зазначає, що відповідач не сплатив позивачу франшизу, яка становить 1500,00 гривень. Крім того, представник позивачка вказує, що неправомірними діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягала в тому, що відповідач пошкодив належний позивачу автомобіль, який був основним засобом пересування останньої. Внаслідок ДТП позивачка зазнала душевних страждань, що негативно вплинуло на її моральний стан, вона пережила нервовий стрес після пошкодження автомобіля. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює у 10000,00 гривень, що враховує в себе страждання та приниження, які довелося їй перенести: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Стислий виклад заперечень відповідача

10 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судові витрати у справі, зокрема, правничу допомогу. Представник відповідача вказує, що з огляду на висновок експерта №046, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу RENAULT MEGAN складають 592799,53 гривень та перевищують його ринкову вартість до ДТП, яка складає 439138,40 гривень, а тому даний транспортний засіб є фізично знищеним і його ремонт є економічно необґрунтованим. Виходячи з приписів п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на думку сторони відповідача, позивачу підлягає до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Щодо стягнення моральної шкоди, то у відповідності до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодовує потерпілому фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тому, на думку представника відповідача, ОСОБА_2 є неналежним відповідачем. Щодо франшизи у розмірі 1500 гривень, то це обов`язок страхувальника сплатити потерпілому дану суму добровільно, що ОСОБА_2 і зробить.

Письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

23 березня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення ПАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», якими третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору інформувала суд про те, що страхова компанія в повному обсязі виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі і виплатила страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 158500 гривень з врахуванням вимог закону та у визначеному законом ліміті. Потерпіла особа не позбавлена права звернутись до винуватця події з вимогою про компенсацію франшизи, різниці між розміром страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля.

Представник відповідача 18 лютого 2025 року подав заяву в якій зазначив, що позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром відновлювального ремонту і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), при цьому він фактично підмінює поняття цієї різниці вартістю свого автомобіля після ДТП. Зважаючи на те, що позивачем ОСОБА_1 разом з позовною заявою не подано доказів щодо залишкової вартості пошкодженого автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , а проведеною за ухвалою суду товарознавчої експертизи не можливо її встановити, відтак відсутні відомості про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, для визначення розміру відшкодування у порядку статті 30 Закону №1961-IV. Тому представник відповідача стверджує, що заявлені позовні вимоги щодо розміру матеріальної шкоди є необґрунтовано завищеними, а відтак задоволенню не підлягають. Представник відповідача просив при прийнятті остаточного рішення у справі врахувати викладені у поданій заяві обґрунтування та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача в повному обсязі.

Рух справи в суді

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Горохівського районного суду Волинської області.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 19.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 25.04.2024 р

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 25 квітня 2024 року в даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року в даній справі поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 27 лютого 2025 року.

Позиція учасників судового розгляду

В засідання суду представник позивача не з`явився, у поданій 30 січня 2025 року заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, 14 квітня 2025 року надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору явку представника в засідання суду не забезпечила, хоча була повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, залишає його без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд врахував, що відповідач реалізував своє процесуальне право на захист, подавши до суду відзив на позовну заяву. Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання, зокрема, відповідача обов`язковою, а представництво інтересів в суді не обмежено певним колом осіб.

Крім цього, згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року по справі № 907/425/16, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріалами справи встановлено, що постановою судді Києво-Святошинського суду Київської області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно з даною постановою, ОСОБА_2 26 серпня 2023 року о 17 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі М-06 23 км.+200 м Київської області, не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, чим скоїв зіткнення з автомобілем марки RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого цей транспортний засіб скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA OKTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого вищевказаний зіткнувся з автомобілем NISSAN, номерний знак НОМЕР_4 , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем HYUNDAI, номерний знак НОМЕР_5 , внаслідок чого п`ять транспортних засобів отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Дана постанова набрала законної сили і в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ) отримав механічні пошкодження.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6947306, цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу марки «MERSEDES BENZ SPRINTER 316CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія». Строк дії договору до 07 липня 2024 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 гривень, розмір франшизи 1500 гривень.

Позивачка, як власник пошкодженого автомобіля, звернулась до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування.

02 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» укладено угоду про узгодження розміру страхового відшкодування. Згідно з умовами даної угоди страховик та потерпілий домовились врегулювати збиток за наслідками ДТП, яка мала місце 26 серпня 2023 року, а/д Київ-Чоп М-06 23 км+200 м, внаслідок якої спричинено матеріальні збитки власнику транспортного засобу RENAULT MEGAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Сторони домовились, що розмір страхового відшкодування потерпілому за наслідками даної ДТП, за вирахуванням суми франшизи 1500,00 гривень, становить 158500,00 гривень є остаточним та подальшому перегляду сторонами не підлягає, як на користь ОСОБА_1 , так і будь-якої іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування.

ПАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» в повному обсязі виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі і виплатила страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 158500 гривень з врахуванням вимог закону щодо зменшення страхового відшкодування на суму франшизи та у визначеному законом ліміті.

Факт виплати страхового відшкодування підтверджується долученими до матеріалів справи представником ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» платіжними інструкціями та сторонами не заперечується.

На підтвердження завданого збитку, позивач надав суду висновок експерта №046 з визначення вартості матеріального збитку, складений судовим експертом автотоварознавцем Петрик О.І.

Відповідно до Висновку експерта №046 згідно автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2023 року встановлено:

вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень завданих автомобілю марки внаслідок ДТП без врахування ПДВ на вартість робіт та матеріалів та на вартість складових станом на час проведення дослідження складає 592799,53 гривень;

вартість матеріального збитку належного власнику автомобіля RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_2 , 2017 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 26 серпня 2023 року на час проведення дослідження становить 439138,40 гривень.

За послуги експерта позивачем сплачено 5735,52 гривень, що підтверджується Актом №046 виконаних робіт щодо експертної оцінки від 27 вересня 2023 року.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, регулював Закон України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «MERSEDES BENZ SPRINTER 316CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , винного у ДТП, була застрахована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, керуючись вищенаведеними положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик правомірно виплатив позивачу ОСОБА_1 як власнику автомобіля суму 158500,00 гривень страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (160000,00 гривень) за вирахуванням суми франшизи (1500 гривень), що сторонами не заперечується.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№1961-ІV) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За змістом статті 30 Закону №1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

На підтвердження завданого збитку позивач надав суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №046 від 27 вересня 2023 року яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_2 , складає 592799,53 гривень. Вартість матеріального збитку автомобіля марки RENAULT MEGAN внаслідок ДТП, що сталась 26 серпня 2023 року, складає 439138,40 гривень. При цьому, експертом зазначено: «У даному випадку вартість відновлювального ремонту перевищує вартість досліджуваного КТЗ на момент до настання події, тому розмір матеріального збитку визначається як сума, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження. Ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого транспортного засобу є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ».

Тобто, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП.

Виходячи з норм права вказаного закону та даних експертного автотоварознавчого дослідження ремонт автомобіля марки RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_2 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону №1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №205/1314/16-ц про застосування ст. 30 Закону України №1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Такі ж правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №125/1216/20.

Однак, як встановлено судом, позивач не повернув відповідачу залишки транспортного засобу.

Відтак, позивач не набув права на відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Однак, оскільки автомобіль позивача був пошкоджений під час ДТП, яка сталася з вини відповідача, тому позивач згідно з приписами пункту 30.2 статті 30 Закону №1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, має право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі, який дорівнює різниці між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і вартістю автомобіля станом після ДТП.

Відтак, підстави для відшкодування шкоди в розмірі 434299,53 гривень як різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням відсутні.

Дані щодо залишкової вартості пошкодженого автомобіля після ДТП у наданому позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження №046 від 27 вересня 2023 року відсутні. З огляду на це визначити розмір матеріального збитку суд не може.

Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, необхідної для встановлення вартості автомобіля марки RENAULT MEGAN після ДПТ позивача не заявив, розгляд справи на клопотання представника позивача проводився без його участі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

З огляду на викладене у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальних збитків в розмірі 434299,53 гривень як різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням слід відмовити повністю.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Оскільки належний позивачу автомобіль зазнав значних пошкоджень саме з вини відповідача і його ремонт був економічно необґрунтованим, внаслідок чого позивач була змушена докласти додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, була змушена користуватись послугами міського транспорту, багаторазово звертатись до страхової компанії та збирати велику кількість документів, звертатись з позовом до суду, відповідач після ДТП не вчинив жодних дій для відшкодування завданої ним шкоди в добровільному порядку, відтак душевні страждання позивача тривали значний час, на підставі викладеного позивач має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що внаслідок ДТП, в якому винний відповідач, був пошкодження транспортний засіб позивача, суд дійшов висновку, що на її користь слід присудити 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 10000,00 гривень є завищеним та явно не відповідає ступеню моральних страждань потерпілої.

Доводи представника відповідача про неналежність відповідача щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та про можливість стягнення такої із страхової компанії у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю суд вважає безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до страхового полісу №АР/6947306 страхова виплата за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 320000 гривень. Однак, суд звертає увагу, що позивачу ОСОБА_1 було здійснено відшкодування лише за шкоду, заподіяну майну позивача.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Щодо судових витрат у справі

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням сум, заявлених до стягнення з відповідача (сума матеріального збитку, сума моральної шкоди, франшиза) позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4457,99 гривень. Однак позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4515 гривні 40 коп. Тому, сума у розмірі 57,41 гривень підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України як зайво сплачена.

Враховуючи часткове задоволення позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 49,99 гривень (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 142, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) 5000,00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 49 (сорок дев`ять) гривень 99 копійок.

Повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у розмірі 57 (п`ятдесят сім гривень) 41 копійку відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №20 від 05 лютого 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (місцезнаходження: 01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, 77, ).

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук