Справа № 733/2770/24
Провадження № 2/740/632/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (далі ТОВ «Свеа фінанс», товариство) до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

установив:

У грудні 2024 року позивач звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором № Z06.21268.004722281 від 26.12.2018 у розмірі 62 466,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк», банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z06.21268.004722281, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 33 800,00 грн, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути кредитні кошти разом з процентними платежами і платою за послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа фінанс» (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна») укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Свеа фінанс», а ТОВ «Свеа фінанс» набуло права вимоги, у тому числі за договором № Z06.21268.004722281 від 26.12.2018.

Умови вищезазначеного договору відповідачкою не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на день подання позову до суду становить 62 466,26 грн, з яких: 21 859,26 грн за основним боргом; 14 742,56 грн за процентами; 25 864,44 грн за іншими процентними платежами, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2024 року справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

17.01.2025 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана цивільна справа. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Шевченко І. М.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 04 березня 2025 року 15-00 год., яке відкладено на 09 квітня 2025 року 11-00 год.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

У судове засідання відповідачка не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подавала до суду.

З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 26.12.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено договір кредиту № Z06.21268.004722281, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 33 800,00 грн строком на 30 місяців, розмір змінюваної процентної ставки 21,99 % (а. с. 8-11).

Відповідно до п. 1.11 договору позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором. В обслуговування кредиту банком включається: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме із стаціонарних телефонів по України, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежі за погашення заборгованості за кредитом; надання інформації за рахунками позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальнику; опрацювання запитів позичальника, що направлені банком позичальнику із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Відповідно до ордера-розпорядження № 1, № 2 від 26.12.2018 ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 33 800,00 грн (а. с. 22).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.21268.004722281 від 26.12.2018 станом на 25.07.2023 заборгованість відповідачки становить 62 466,26 грн, з яких: 21 859,26 грн за основним боргом; 14 742,56 грн за нарахованими та несплаченими процентами; 25 864,44 грн за нарахованою та несплаченою комісією (а. с. 28).

Випискою за рахунком з кредитної картки підтверджується факт користування відповідачкою кредитними коштами (а. с. 29-31).

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Росвен інвест Україна» право грошової вимоги за угодою до відповідачки (а. с. 32-36).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23 до ТОВ «Росвен інвест Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № Z06.21268.004722281 від 26.12.2018 у розмірі 62 466,26 грн, із яких: 21 859,26 грн - заборгованість за основним боргом; 14 742,56 грн заборгованість за процентами; 25 864,44 грн заборгованість за комісією (а. с. 43).

25 березня 2024 року ТОВ «Росвен інвест Укрїна» () змінило назву на ТОВ «Свеа фінанс» () (а. с. 44).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Установлено, що відповідачка порушила взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення вказаної заборгованості, розмір якої не спростований відповідачкою.

Стосовно стягнення комісії за видачу кредиту у розмірі 25 864,44 грн слід зазначити таке.

За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 висловлено правовий висновок, згідно з яким, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В укладеному 26.12.2018 між сторонами кредитному договорі № Z06.21268.004722281 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Так, у п. 1.11 кредитного договору міститься перелік дій банку з обслуговування кредиту, за які позичальник має сплачувати плату, однак указані послуги згідно із Законом України «Про споживче кредитування» надаються безкоштовно, а тому вказані положення кредитного договору є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин, ураховуючи, що пункти договору про сплату позичальником щомісячно плати за обслуговування кредиту є нікчемними, нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним, а позовні вимоги в цій частині - необгрунтовані, тому не підлягають задоволенню.

З огляду на вказане суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки комісії у розмірі 25 864,44 грн.

В іншій частині складових заборгованості за кредитним договором позовні вимоги доведені й обґрунтовані, не спростовані відповідачкою.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Установлено, що відповідачка не виконала належним чином узятих за договором зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 36 601,82 грн, з яких: 21 859,26 грн заборгованість за основним боргом, 14 742,56 грн заборгованість за процентами, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити частково в зазначеному вище розмірі.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (58,59 %) у сумі 1419,28 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 128, 141, 223, 259, 263, 265, 268, 274, 273, 280, 283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6; ) заборгованість у загальному розмірі 36 601 (тридцять шість тисяч шістсот одна) гривень 82 копійки.

У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1419 (одна тисяча чотириста дев`ятнадцять) гривень 28 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко