ЄУН № 337/4418/24
Провадження № 6/337/41/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення

в с т а н о в и в :

31.03.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коновалов Д.В. по системі «Електронний суд» звернувся звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою у якій вказав, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 по справі №337/4418/24 задоволено позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 105849,71 грн. та судовий збір 2422,40 грн. Із початком військової агресії Росії проти України, відповідач фактично був позбавлений джерела доходу, так як працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗАХИСТ-ТЕХНО», яке фактично зупинило свою діяльність. Відповідач з березня 2022 року не отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою по формі ОК-5.

Просить суд розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців рівними частинами по 8820,81 грн. на місяць.

Представник АТ «Універсал Банк» до суду не з`явився, заяв не надав, повідомлявся належним чином.

Заявник - відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коновалов Д.В. до суду не з`явилися, текст заяви містить клопотання про розгляд заяви без участі відповідача та представника відповідача.

Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 року(справа № 337/4418/24) стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.05.2020 року станом на 11.02.2024 року в розмірі 105849,71 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 року сторонами не оскаржувалось.

Матеріали справи не містять відомостей про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 року.

Відповідно до ч. 1ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Стаття 435 ЦПК України регулює питання відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Так, відповідно до вказаної статті, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, розстрочити виконання рішення.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системне тлумачення ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Фактично, чинне законодавством не містить вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки виконання рішення, тому суд у кожній конкретній справі з врахуванням всіх обставин справи, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.10, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочення виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви відповідачем ОСОБА_1 надано довідку ОК-5 Пенсійного фонду України про відсутність доходів з 2022 року.

Обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду, і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Оцінюючи надані ОСОБА_1 докази (Форму ОК-5) де вказано на відсутність доходів, суд враховує те, що відповідач не надав суду докази відсутності грошових коштів на банківських рахунках та відсутності майна на праві власності, зокрема, автомобілів та нерухомості, та жодним документом не підтвердив працевлаштування, розмір заробітної плати.

Посилання на скрутне матеріальне становище відповідача, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Тобто, заявником не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин у розумінні ст.435 ЦПК України, які б давали підстави для розстрочення виконання рішення суду.

Судом враховується те, що відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати боржника за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості складає 20 відсотків, окрім стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, де розмір відрахувань встановлено на рівні 50 відсотків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 247, 260, 353-354, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 року по справі № 337/4418/24 на 12 місяців рівними частинами по 8820,81 грн. на місяць - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.Г.Кучерук