Провадження № 4-с/202/7/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Доценко С.І., розглянувши матеріали скарги представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 стягувач: Публічне акціонерне товариство «Фідо Банк», заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

31.10.2024 року представник боржника у виконавчому провадженні звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати неправомірною дію посадової особи (начальника відділу Сергія Шевченка) Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), пов`язану з відмовою зняти арешт та оголошення заборони на майно ОСОБА_2 , накладений постановою від 18.10.2012 року державним виконавцем Краснощоковим Л.В. в рамках виконавчого провадження №34795905, та яка викладена в листі №100567 від 24.10.2024 року та зобов`язати начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сергія Шевченка зняти арешт та оголошення заборони на майно ОСОБА_2 ,, накладений постановою державного виконавця Краснощокова Л.В. від 18.10.2012 року в рамках виконавчого провадження №34795905.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1108/2011 від 17.11.2011, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 04.10.2012 Амур-Нижньодніпровським ВДВС у м. Дніпрі відкрито виконавче провадження №34795905 про стягнення з Ходус на користь ПАТ «Фідо Банк» суми боргу в розмірі 264 835, 90 грн. 18.10.2012 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Виконавче провадження 23.04.2014 року було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону «Про виконавче провадження» ( розшук транспортних засобів). 28.10.2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з тим, що не виявлено особу та майно. Також повідомлено, що вказане виконавче провадження знищено у зв`язку зі спливом строків зберігання. 18.04.2024 до Амур-Нижньодніпровського ВДВС він подав заяву про зняття арешту, але йому відмовлено в задоволенні заяви на тій підставі, що боржник не надав докази про погашення боргу. Вважає дії державного виконавця не законними, тому що наявність протягом тривалого часу (більше 9 років) не скасованого арешту, накладеного державним виконавцем на майно боржника, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння майном з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження та неможливість продовження примусового виконання виконавчого листа з урахуванням відсутності заборгованості.

Представник заявника , яка є боржником в справі , надав заяву про розгляд скарги без його участі , скаргу підтримав.

Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник публічного акціонерного товариства «Фідо Банк» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд ,дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 10.04.2024 встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровським ВДВС у м. Дніпрі перебував на примусовому виконанні виконавчий лист №2-1108/2011 від 17.11.2011, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

04.10.2012 було відкрито виконавче провадження №34795905 про стягнення з Ходус на користь ПАТ «Фідо Банк» суми боргу в розмірі 264 835, 90 грн.

18.10.2012 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Виконавче провадження 23.04.2014 року було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону «Про виконавче провадження» ( розшук транспортних засобів).

28.10.2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з тим, що не виявлено особу та майно боржника. При завершенні виконавчого провадження та поверненні виконавчого листа стягувачу арешт з майна боржника знятий не був. Зазначено, що строк повторного пред`явлення виконавчого документу 28.10.2016 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.03.2024 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 ( без визначення майна ), на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.10.2012 Амур-Нижньодніпровським ВДВС у м. Дніпрі у ВП №34795905 і арешт на момент звернення до суду не скасований.

23.10.2024 року представник боржника звертався до державної виконавчої служби , в провадженні якої знаходиться виконавче провадження про зняття арешту на майно боржника, накладеного 18.10.2012 року у зв`язку із завершенням виконавчого провадження ( копія заяви).

Із письмової відповіді Амур-Нижньодніпровського ВДВС від 24.10.2024 року встановлено ,що ВП 34795905 на підставі п.7 .1 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження було повернуто стягувачу . Надати будь-яку більшу інформацію ВДВС не може тому що виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №36088815 діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону №606-ХІV, одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.57 Закону №606-ХІV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника.

Ст.60 Закону №606-ХІV визначені підстави для зняття арешту з майна боржника, яке відбувається за рішенням суду , державним виконавцем або постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби .

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 28.10.2015 року у виконавчому провадженні №39305795 виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV, тобто з підстав, якщо боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч.5 ст.47 повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно

пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків,

встановлених статтею 22 цього Закону, якою встановлено строк для пред`явлення виконавчих документів для виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

У витязі з Автоматизованої системи виконавчого провадження зазначено граничний строк повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання -28.10.216 року.

Судом встановлено, що виконавчий документ щодо боржника був повернутий стягувачу, строк пред`явлення його до примусового виконання сплив, виконавче провадження на час звернення зі скаргою закінчене ,проте залишився чинним арешт майна боржника.

Законом №606-ХІV питання щодо зняття арешту з майна боржника, скасування інших заходів примусового виконання рішень, виключення записів з відповідних реєстрів, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, врегульовано не було.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.40 Закону №1404-VІІІ, в діючий редакції та на момент звернення скаржника до виконавчої служби з заявою про скасування заходів примусового виконання рішення, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Виконавча служба повідомила заявника про відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання.

Так, виходячи із норм діючого на момент виникнення правовідносин законодавства , а саме на момент повернення виконавчого документа стягувачу ,у державного виконавця були відсутні передбачені Законом №606-XIV підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого документа з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Разом з тим , передбачені ст.ст.22,23 Закону №606-ХІV строки для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання сплили та питання щодо їх поновлення стягувачем не ініціювалось. Виконавче провадження знищене за спливом строку зберігання.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, доцільне лише для забезпечення реального виконання рішення і не повинно призводити до порушення статті 1 Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

При тому, що строк виконання судового рішення сплив і стягувач на день судового розгляду не звертався з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання ,за вказаних обставин, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту з майна, накладеного у завершеному виконавчому провадженні, порушує права боржника на мирне володіння своїм майном.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавцфя усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконавче провадження закінчене і знищене за закінченням строку зберігання. Законодавством , яке діяло на момент накладення арешту на майно боржника та діючим законодавством не врегульований порядок скасування арешту майна боржника після закінчення виконавчого провадження , у разі спливу строку для повторного пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, тому що відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить з одного боку про безпідставність продовження дії арешту майна боржника, а з іншого боку про неможливість зобов`язання державного виконавця зняти такий арешт у закінченому та знищеному за строком зберігання виконавчому провадженні, тому що за нормами діючого законодавства виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, а відповідно до ст.41 Закону України « Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, таким випадком є лише скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження.

При таких обставинах єдиним ефективним способом , здатним відновити право власника, є не зобов`язання виконавця скасувати арешт, накладений на майно боржника, а скасування самого оскаржуваного рішення державного виконавця про арешт майна.

Скасування рішення державного виконавця, яке порушує права учасника виконавчого провадження відповідає ч.2 ст.451 ЦПК України і є таким, що відновить право власника мирно володіти своїм майном.

За таких обставин суд вважає що постанова про арешт майна підлягає скасуванню, оскільки у подальшому застосуванні такого арешту необхідність відсутня. В іншій частині скарги відмовити.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Фідо Банк», заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії.

Скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2012 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 34795905

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя С. І. Доценко