Провадження № 22-ц/802/458/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 19 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 101479201 в електронній формі, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 5 000 грн на загальний строк на 105 днів, з яких 15 днів пільгового періоду. Пільгова ставка 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, стандартна процентна ставка за користування кредитом 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

28 листопада 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 28112023, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» передало (відступило) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 .

Позичальник ОСОБА_1 своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за цим договором.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача у свою користь заборгованість за кредитним договором № 101479201 на загальну суму 17 757,50 грн, з яких 5 000 сума заборгованості за основною сумою боргом, 12 757,50 грн сума заборгованості за відсотками. Позивач просив також стягнути з відповідача у свою користь понесені судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року у цій справі позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 мешканця АДРЕСА_1 , в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () 17 757,50 грн заборгованості за кредитним договором № 101479201 від 19 серпня 2023 року, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 грн, сума заборгованості за відсотками 12 757,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 мешканця АДРЕСА_1 , в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням у справі, відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТзОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення апеляційним судом постанови у цій справі є 14 квітня 2025 року дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, суд першої інстанції дійшов висновку, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе зобов?язань за договором про споживчий кредит, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку суд стягнув з відповідача в користь позивача.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи, судом встановлено, що 19 серпня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 101479201 (а. с. 5-10), за умовами якого ТзОВ «Мілоан» зобов?язувався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 грн (п. 1.2 договору) строком на 105 дні з 19 серпня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03 вересня 2023 року (пп. 1.3.1 договору), позичальник зобов?язувався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 03 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13 500 грн, які нараховуються за ставкою 3,0 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п. 1.5.3 договору).

Зазначений договір про споживчий кредит був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Мілоан».

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

28 листопада 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 28112023, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» передало (відступило) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а. с. 13-15).

Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

28 листопада 2023 року ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «Мілоан» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 2 за договором факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року.

Відповідно до пункту 1 акту прийому-передачі реєстру боржників № 2 клієнт (ТзОВ «Мілоан») передав, а фактор (ТзОВ «ФК «ЄАПБ») прийняв реєстр боржників № 2 кількістю 2401, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 16).

Згідно із витягом із реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 101479201 у розмірі 17 757,50 грн, з яких: 5 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 757,50 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 17).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 101479201 від 19 серпня 2023 року (за період з 28 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року) (а. с. 18).

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За положеннями статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

За положеннями частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами 1, 2 статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Кредитний договір, укладений між відповідачем та ТзОВ «Мілоан», договір факторингу укладений між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Посилання сторони відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази укладання договору позики та договору відступлення права вимоги, спростовуються наведеними судом обставинами та дослідженими доказами, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Позивачем до позовної заяви, було долучено належним чином засвідчені наступні документи: договір про споживчий кредит № 101479201 від 19 серпня 2023 року, договір факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року, акт прийому-передачі реєстру боржників № 2 за договором факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року, витяг з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101479201 від 19 серпня 2023 року (за період з 28 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року).

ТзОВ «ФК «ЄАПБ» надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» відносно ОСОБА_1 , а тому твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неподання позивачем доказів перерахування відповідачу коштів первинним кредитором. Судом на підставі кредитного договору, що укладався відповідачем встановлено, що кошти перераховані на рахунок позичальника, який ним особисто був зазначений в договорі.

За нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування доводів позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором та невиконання зобов`язань, які відповідач взяв на себе, зокрема, не повернення у передбачені в договорах строки грошових коштів (позики та кредиту) та нарахованих відсотків.

Слід зауважити, що розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» належними доказами підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором та наявності відповідної заборгованості за ним.

Презумпція правомірності договорів не спростована, а отже, всі права, набуті сторонами за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають безумовному виконанню, в тому числі примусовому.

Договір укладений між первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , договір факторингу, укладений між первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані.

З врахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконував, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 17 757,50 грн, з яких 5 000 сума заборгованості за основною сумою боргом, 12 757,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді