справа 278/5168/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ «УКРАЇНА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтка Віктор Ярославович про скасування арешту з нерухомого майна

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа, розгляд якої відбувається за правилами загального позовного провадження.

Разом із тим, при дослідженні матеріалів справи судом установлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАС» (далі ТзОВ «ВІН ФІНАС») в межах цього провадження заявлялося клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. У обґрунтування заявленого ТзОВ «ВІН ФІНАС» повідомило, що у провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 296/2185/23 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття обтяження та заборони відчуження майна і за наслідками розгляду якої судом 15 серпня 2023 року ухвалено рішення, що набрало законної сили. Також, відповідач звертає увагу суду на те, що предмет позову в цивільній справі № 296/2185/23 є тотожним предмету позову в цій цивільній справі. Ураховуючи викладене, ТзОВ «ВІН ФІНАС» просить суд закрити провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник позивачки - адвокат Козлов А.І. у ході судового розгляду справи проти задоволення такого клопотання заперечив, посилаючись на те, що у вищевказаинх цивільних справах різниться суб`єктний склад учасників справи, а також правові підстави позову.

Дослідивши зазначене клопотання, а також матеріали цивільної справи № 296/2185/23 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття обтяження та заборони відчуження майна суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача ТзОВ «ВІН ФІНАС» та закриття провадження у справі із огляду на наступне.

Так, із уточненої позовної заяви, пред`явленої в межах цивільної справи № 296/2185/23 убачається, що предметом її розгляду є вирішення питання стосовно зобов`язання Корольовоської державної виконавчої служби зняти обтяження та заборону відчуження будь-якого майна, яке належало ОСОБА_2 в межах суми боргу, виконавче провадження № 37815139, номер запису 8529935 від 28 січня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту. У обґрунтування позову в межах цивільної справи № 296/2185/23 ОСОБА_1 повідомила, що із ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2020 року позивачка дізналася, що відносно її батька на підставі виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира № 2-2567/12 відкрито виконавче провадження у якому відбулася заміна сторони стягувача, водночас виключно щодо зобов`язань ОСОБА_3 . Виходячи із наведеного, позивачка зверталася із відповідними запитами до Корольовського відділу державної виконавчої служби у відповідь на які їй було повідомлено, що відносно її батька ОСОБА_2 дійсно на виконанні перебувало виконавче провадження № 37815139, однак відповідною постановою державного виконавця від 23 січня 2020 року виконавчий документ повернений стягувачу. За таких обставин, у відділі на виконанні взагалі відсутні відкриті виконавчі провадження, проте арешт із майна ОСОБА_2 , накладений у межах зазначеного виконавчого провадження, не знятий. Позивачка, у свою чергу, є спадкоємицею ОСОБА_2 , а тому просить суд зняти відповідні обтяження із майна її померлого батька.

Зазначений позов ОСОБА_1 заявлено до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

15 серпня 2023 року за наслідками розгляду цивільної справи № 296/2185/23 Житомирським районним судом Житомирської області ухвалено рішення про вімову в задоволенні позову.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд виходив із того, що він не вважає, що позивачем наведено обставини, які б свідчили про порушення її прав відповідачами і підтверджено наявність правових підстав зняття арешту з майна накладеного у рамках виконавчих проваджень. Дійсно, і суд погоджувався з доводами позивачки, що на момент розгляду справи відкритих виконавчих проваджень не існувало. Однак, виконавчі провадження не були завершеними у зв`язку із фактичним їх виконанням, що не позбавляє можливості заявляти вимоги до спадкоємців. Задоволення заяви відповідача фінансової установи про залучення її до виконавчих проваджень у якості правонаступника, на переконання суду, підтверджували зазначені раніше у даному рішенні висновки суду. Відхилення заяви фінансової установи, на думку суду, в іншій частині не свідчило про втрату права заявляти вимоги у майбутньому. Більше того, суд уважав, що зняття арешту із заявленого майна позбавить можливості інших кредиторів задовольнити наявні і не виконані вимоги. Зазначене рішення набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку 15 вересня 2023 року.

Разом із тим, із позовної заяви, пред`явленої в межах цивільної справи № 278/5168/24 убачається, що у цій справі ОСОБА_1 просить суд скасувати (виключити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження 8529935 (спеціальний розділ) від 28 січня 2015 року щодо арешту нерухомого майна, заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 , що був зареєстрований Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н від 27 січня 2015 року.

У обґрунтування позову ОСОБА_1 повідомила, що у ході оформлення своїх спадкових прав щодо майна її померлого батька ОСОБА_2 позивачка дізналася про існування обтяження щодо нерухомого майна спадкодавця у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом із тим, наявність такого обтяження перешкоджає їй набути у власність нерухоме майно ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, а тому вона вимушена звернутися до суду із цим позовом.

Зазначений позов пред`явлений до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ «Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАС» (раніше Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»).

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Відповідно до положень п. 3 частини першої ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 31 травня 2023 року в справі №916/1029/22 предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21); від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21); № 766/4505/20 (провадження 61-14440св21) від 19 січня 2022року; № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21) від 21 грудня 2021 року; № 522/11482/20 (провадження № 61-12240св21) від 01 грудня 2021 року; № 428/9280/20 ( провадження № 61- 12194св21) від 15 листопада 2021 року.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», заява № 48553/99, від 28 жовтня 1999 року та у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, констатовано існування усталеної практики конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона немає права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства України, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ТзОВ «ВІН ФІНАС» із огляду на наступне.

Так, із системного аналізу позовної заяви, пред`явленої в межах цивільної справи № 296/2185/23 та позовної заяви в цивільній справі № 278/5168/24 вбачається, що предмет та підстави таких позовів, фактично, є ідентичними між собою.

Зокрема, у обох провадження ОСОБА_1 виступає як спадкоємиця ОСОБА_2 щодо майна якого існує обтяження у вигляді арешту, накладеного в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2012 року в цивільній справі № 2-2567/12 та в обох справах ОСОБА_1 просить суд скасувати такий арешт, оскільки його існування, фактично позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права щодо майна спадкодавця.

Отже, із наведеного вище убачається, що цей спір виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з доведенням наявності підстав для скасування арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2012 року в цивільній справі № 2-2567/12, аналогічні вимоги розглянуті судом та їм надана відповідна правова оцінка, з урахуванням наданих позивачем доказів, які повторно в тому ж обсязі долучено до нової позовної заяви, рішення суду по іншій справи набрало законної сили в установленому законодавством порядку та до суду вищої інстанції не оскаржено.

Залучення ж до участі у цій справі первісного кредитора спадкодавця, на переконання суду, не змінює фактичних обставин справи, яким уже надана правова оцінка в межах цивільної справи № 296/2185/23.

Ураховуючи викладене, суд акцентує увагу на тому, що розгляд цієї справи за наявності рішення у цивільній справі № 296/2185/23 від 15 серпня 2023 року, що набрало законної сили, нівелюватиме принцип юридичної визначеності, зокрема шляхом поставлення під сумнів рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2023 року в цивільній справі № 296/2185/23.

За наведених обставин, та з врахуванням того, що є рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також із огляду на необхідність дотримання принципу юридичної визначеності, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у цій справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного рішення суду безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький