КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 619/1324/24

номер провадження 22-ц/824/5508/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року /суддя Цимбал І.К./

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригод, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 70 769,87 грн, завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 70 769,87 грн відшкодування шкоди, 3 028 грн судового збору та 750 грн витрат на правничу допомогу, загалом 74 547,87 грн /а.с. 202-207/.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення та відмовити в позові повністю.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не досліджено належність і достовірність доказів позивача, зокрема Страхового акту № від 18 серпня 2022 року, ремонтної калькуляції від 07 лютого 2020 року, рахунку №СНС4463304-2 від 30 липня 2022 року та платіжного доручення №040024 від 19 серпня 2022 року. Зазначав, що договір страхування № 245001/4098/0003603 від 31 січня 2020 року не відповідає номеру в страховому акті, дата повідомлення про ДТП (05 лютого 2020 року) не збігається з датою події (29 липня 2022 року), а ремонтна калькуляція складена раніше за рахунок, що свідчить про підробку. Також указував на відсутність фото- чи відеофіксації пошкоджень, неналежність акту огляду через відсутність підпису водія та невідповідність коефіцієнта зносу умовам договору.

Позивач, ПрАТ «СК «Уніка», відзиву на апеляційну скаргу не подав, про розгляд справи в порядку письмового провадження був повідомлений належним чином через електронний кабінет.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишається без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Volkswagen» (реєстр. № НОМЕР_1 ) № 245001/4098/0003603 /а.с. 10/.

29 липня 2022 року в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Ваз» (реєстр. № НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen» (реєстр. № НОМЕР_1 ), що призвело до пошкодження останнього /а.с. 15/. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року у справі № 755/9099/22 ОСОБА_1 визнали винним у порушенні ПДР за ст. 124 КУпАП /а.с. 20/. Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 198 169,87 грн ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М» за ремонт автомобіля на підставі страхового акту № від 18 серпня 2022 року та платіжного доручення № 040024 від 19 серпня 2022 року /а.с. 30-35/. Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «Український страховий стандарт» за полісом № ЕР 206741409 із лімітом 130 000 грн і франшизою 2 600 грн /а.с. 40/. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09 серпня 2023 року у справі № 910/14903/22 із АТ «СК «Український страховий стандарт» стягнуто 127 400 грн на користь позивача /а.с. 45/.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, вірно керувався ст. 22 ЦК України, про те, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); ст. 1166 ЦК України, про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст. 993 ЦК України, яка передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке має страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, до особи, відповідальної за збитки; ст. 1191 ЦК України, про те, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом; ст. 76 ЦПК України, яка визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ст. 81 ЦПК України, про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач довів факт виплати 198 169,87 грн за ремонт автомобіля потерпілого, а АТ «СК «Український страховий стандарт» відшкодувало 127 400 грн, тому ОСОБА_1 , як винуватець ДТП, мав відшкодувати різницю в розмірі 70 769,87 грн., понад ліміт відповідальності у 130 000 грн, враховуючи франшизу 2600 грн.

Доводи апеляційної скарги про підробку доказів (невідповідність дат у страховому акті, ремонтній калькуляції, рахунку та платіжному дорученні, а також неповноту договору страхування) не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, апелянт указував, що дата повідомлення про ДТП (05 лютого 2020 року) не збігається з датою події (29 липня 2022 року), а ремонтна калькуляція складена раніше за рахунок, що свідчить про підробку. Проте суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці доводи недоведеними, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження своїх заперечень, не просив витребувати документи чи призначити експертизу, як передбачено ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, суд першої інстанції повно дослідив надані позивачем докази. Невідповідність дат у страховому акті (05 лютого 2020 року як дата повідомлення проти 29 липня 2022 року як дата дтп) є технічною помилкою, яка не спростовує факт виплати 198 169,87 грн, підтверджений платіжним дорученням № 040024 від 19 серпня 2022 року та рішенням Господарського суду м. Києва від 09 серпня 2023 року у справі № 910/14903/22. Ремонтна калькуляція від 07 лютого 2020 року та рахунок № СНС4463304-2 від 30 липня 2022 року слугували для розрахунку, а їх хронологія не впливає на факт виплати, здійсненої 19 серпня 2022 року.

Щодо доводів про неналежність договору страхування та акту огляду через відсутність підпису водія чи повного тексту договору, колегія суддів вважає, що ці заперечення також не впливають на встановлені обставини.

Договір № 245001/4098/0003603 від 31 січня 2020 року був чинним на момент ДТП, а страховий акт і платіжне доручення підтверджують виплату. Відсутність фото- чи відеофіксації не є обов`язковою умовою для визнання страхового випадку, а коефіцієнт зносу (16%) відповідає умовам договору для автомобіля зі строком експлуатації понад два роки.

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, який у Постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц указував, що розмір матеріального збитку має бути підтверджений належними доказами, а суд зобов`язаний оцінити їх у сукупності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач довів розмір шкоди (198 169,87 грн) та право регресу до ОСОБА_1 на суму 70 769,87 грн після відшкодування 127 400 грн від АТ «СК «Український страховий стандарт».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати за апеляційний розгляд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на апелянта, оскільки у вимогах апеляційної скарги відмовлено.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: