КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/4941/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2281/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року у складі судді Єросової І.Ю.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», у якому просив поновити його на роботі у КО «Київзеленбуд» на посаді начальника управління МСЗЗН та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 грудня 2023 року до дня поновлення на роботі.

Позов обґрунтовано тим, що його незаконно звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього, тобто на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП.

При цьому, відповідач, застосовуючи такий крайній захід як звільнення, обмежився лише посиланням на систематичне невиконання без поважних причин обов`язків та не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини за яких було вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Із наказом №277-п від 13 листопада 2023 року про оголошення догани не згідний, оскільки він не погоджений із усіма посадовими особами, вимоги посадової інструкції не порушував, оскільки не є відповідальною особою за встановлені актом порушення.

Окрім того, відповідачем порушено його право на надання письмових пояснень за порушення трудової дисципліни, що є недотриманням процедури накладення дисциплінарного стягнення. Вказані дії відповідача призвели до прийняття незаконного наказу №326-п про його звільнення.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в наказі № 227-п від 13 листопада 2023 року допущені орфографічні помилки. Наказ погоджений не усіма особами вказаними у ньому, зокрема не має погодження начальника юридичного управління Любові Криган, і взагалі вона не є начальником юридичного управління.

Зазначено, що відповідальний за охорону праці на підприємстві КО «Київзеленбуд» керівник підприємства або провідний інженер з охорони праці В. Бакін, згідно його посадових обов`язків, які визначені у Положенні про службу охорони праці КО «Київзеленбуд» та посадовій інструкції провідного інженера з охорони праці.

Скаржник звертає увагу, що у оскаржуваному наказі міститься лише загальне посилання, не міститься конкретизації у чому саме полягає порушення позивачем посадових обов`язків.

Вказує, що охорона праці за яку позивача притягнули до дисциплінарної відповідальності, наказ № 227-п від 13 листопада 2023 року не входило в його обов`язки відповідно до його посадової інструкції. Для цього на підприємстві згідно Закону України «Про охорону праці» створена ціла служба з питань охорони праці.

Вважає, що про винесенні наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про його звільнення відповідач знехтував положеннями ч. 3 ст. 149 КЗпП України.

Крім того, твердження що скаржником допущено систематичне невиконання обов`язків є хибним, оскільки він працює в КО «Киїзеленбуд» з 2016 року і жодного дисциплінарного стягнення не мав, були лише заохочення.

Також зазначив, що раніше відповідач вже звільняв його за подібних обставин по такій же статті (п. 3 ч. 1 ст. 40 КзпП України), проте рішенням суду наказ визнано незаконним й його поновлено на роботі.

У відзиві на апеляційну скаргу Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року - без змін.

Зазначено, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Вважає, що позивачем як начальником структурного підрозділу об`єднання неналежним чином виконувались посадові обов`язки, що є порушенням трудової дисципліни.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, представник відповідача Сердюков О.С. просив апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам в повній мірі не відповідає.

Зі справи убачається, що наказом №326-п від 27 грудня 2023 року начальника управління міської станції зелених насаджень КО «Київзеленбуд» ОСОБА_1 звільнено з роботи 27 грудня 2023 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП (а.с. 236-238 т.1).

У вказаному наказі зазначено, що 16 листопада 2023 року відповідно до наказу Об`єднання № 207 «Про проведення службового розслідування» проведено службове розслідування щодо встановлення обставин відсутності 15 листопада 2023 року на території управління міської станції захисту зелених насаджень за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6 службового автомобіля Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_1 , який наказом від 14 серпня 2023 року №132 закріплений за начальником управління міської станції захисту зелених насаджень ОСОБА_1 . В ході службового розслідування встановлено, що автомобіль Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_1 , який повинен використовуватись ОСОБА_2 в робочих цілях, був відсутній на території управління міської станції захисту зелених насаджень з 10 по 15 листопада, з яких 11 та 12 листопада (субота та неділя) є вихідними днями. Вказане є порушенням п.3 наказу від 14 серпня 2023 року №132 «Про закріплення легкових службових автотранспортних засобів» згідно якого особи, за якими закріплені автотранспортні засоби, повинні використовувати автомобілі лише за призначенням, згідно затверджених маршрутів. Встановлено, що раніше ОСОБА_1 уже притягувався до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 13 листопада 2023 року №277-п за яким йому оголошено догану за неналежне виконання законодавчих актів з охорони праці.

Службовою запискою № 25 від 15 листопада 2023 року заступник генерального директора КО «Київзеленбуд» Михайло Ковтонюк повідомив керівництво, що в цей день прибувши о 7:25 годині на територію МСЗЗН ним було виявлено відсутність службового автомобіля Chevrolet Evanda номерний знак НОМЕР_1 , який закріплений за ОСОБА_1 (а.с. 9 т.2).

Згідно акту службового розслідування, проведеного протягом 16-20 листопада 2023 р. встановлено, що автомобіль Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_1 , який повинен використовуватись ОСОБА_2 в робочих цілях, був відсутній на території управління міської станції захисту зелених насаджень з 10 по 15 листопада, з яких 11 та 12 листопада (субота та неділя) є вихідними днями. В той же час, комісія не змогла встановити місцеперебування автомобіля в зазначений період, так як ОСОБА_1 був відсутній на роботі та не відповідав на телефонні дзвінки (а.с. 241-243 т.1).

Згідно наказу №277-п від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 - начальнику управління міської станції захисту зелених насаджень оголошено догану за неналежне виконання законодавчих актів з питань охорони праці та пожежної безпеки, наказів Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 26 червня 2019 року № 143 «Про затвердження «Положення» про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці працівників КО «Київзеленбуд»», від 26 червня 2019 року № 144 «Про затвердження Положення про систему управління охороною праці», від 17 січня 2023 року № 06 «При призначення відповідальних осіб за стан охорони праці та пожежної безпеки у структурних підрозділах КО «Київзеленбуд», від 17 травня 2022 року № 82 «Про затвердження «Положення про безпечну та надійну експлуатацію виробничих будівель, споруд, інженерних мереж» та посадової інструкції Начальника управління Міської станції захисту зелених насаджень КО «Київзеленбуд» затвердженої 05 лютого 2020 року. З вищезазначеними наказами позивач ознайомлений під підпис (а.с. 140 -142 т.1).

Відмовивши у задоволенні позову районний суд виходив з того, що оспорювані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, видані відповідно до Кодексу законів про працю України, норм діючого законодавства України, а позивач невірно оцінює свої службові обов`язки, які покладаються на нього та закріплені як посадовою інструкцією начальника управління міської станції захисту зелених насаджень КО «Київзеленбуд».

Суд визнав доведеним, що у відповідача були наявні усі підстави стверджувати про систематичність невиконання своїх обов`язків позивачем без поважних причин, з урахуванням його характеристики та результатів роботи, за наявності дисциплінарних стягнень.

Між тим, з такими висновками апеляційний суд погодитися не може, остільки районним судом не враховано наступне.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22 липня 2019 року в справі № 363/4221/16-ц.

В ухвалі Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 641/6317/16-ц зазначено, що систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, та порушив її знову.

Аналіз положень пункту 3 статті 40 КЗпП України дає підстави для висновку, що систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, та порушив її знову, тому при звільненні працівника із зазначених підстав, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Подібного висновку дійшов у своїй постанові від 06 квітня 2020 року Верховний Суд у справі № 302/1019/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, звільнення з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 КЗпП України можливе лише в разі скоєння працівником проступку на роботі, вчиненого після застосування до цього працівника дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Відповідно до справи, наказом № 277-п від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання законодавчих актів з питань охорони праці та пожежної безпеки, наказів Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 26 червня 2019 року № 143 «Про затвердження «Положення» про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці працівників КО «Київзеленбуд»», від 26 червня 2019 року № 144 «Про затвердження Положення про систему управління охороною праці», від 17 січня 2023 року № 06 «При призначення відповідальних осіб за стан охорони праці та пожежної безпеки у структурних підрозділах КО «Київзеленбуд», від 17 травня 2022 року № 82 «Про затвердження «Положення про безпечну та надійну експлуатацію виробничих будівель, споруд, інженерних мереж» та посадової інструкції Начальника управління Міської станції захисту зелених насаджень КО «Київзеленбуд» затвердженої 05 лютого 2020 року (а.с.140 т.1).

Проте у вказаному наказі роботодавець не конкретизував, які саме виявлені ним порушення слугували підставою до такого притягнення та накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 219/2474/19, у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто орган, правомочний застосовувати дисциплінарні стягнення повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Визнаючи доведеним дотримання відповідачем трудового законодавства під час розірвання трудового договору з позивачем, районний суд не врахував обставин справи та правових висновків Верховного Суду та залишив поза увагою, що зі змісту наказу № 277-п від 13 листопада 2023 року про оголошення догани неможливо встановити, в чому саме конкретно проявилося порушення ОСОБА_1 нормативних документів, перелічених в наказі та посадової інструкції начальника управління міської станції зелених насаджень КО «Київзеленбуд».

Апеляційний суд відхиляє посилання представника відповідача про те, що допущені позивачем порушення трудової дисципліни конкретизовано безпосередньо у акті №10/11-01 від 10 листопада 2023 року, остільки зазначене не спростовує факт недотримання відповідачем порядку накладення на працівника дисциплінарного стягнення.

Отже, незаконність наказу №277-п від 13 листопада 2023року виключає підстави для висновку про систематичність невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та свідчить про те, що роботодавець не дотримався передбаченого трудовим законодавством порядку накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення працівника, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, письмового пояснення працівника, попередньої його роботи.

За таких обставин, у відсутність системи порушень, наказ №326-п від 27 грудня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

З урахуванням наявності підстав до поновлення позивача на роботі, у відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, підлягає задоволенню й позов ОСОБА_1 у частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який за період з 27 грудня 2023 року по 02 квітня 2025 року становить 339 робочих днів.

Згідно даних долученої до справи відповідачем довідки № 149/5-19/1 від 03 березня 2025 року середньоденна заробітна плата позивача складає 2 677 грн 43 коп (а.с. 7 т. 4), а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 907 513 грн 17 коп (339 *2677,43=907 513,17).

Разом з тим, підлягає врахуванню наступне.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У постанові від 05 липня 2017 року у справі № 758/9773/15-ц Верховний Суд України зазначав, що установлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2023 року у справі № 947/16805/20 вказував, що поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

У постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 607/10843/22 зазначено, що стаття 234 КЗпП України не передбачає переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність визначається в кожному окремому випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Таким чином, враховуючи, що метою даного позову є поновлення на роботі у зв`язку з незаконним звільненням, що відноситься до загального порушення трудових прав, на цю вимогу поширюється тримісячний строк подання позову з дня, коли позивач дізналася або повинен була дізнатися про порушення свого права.

Убачається, що з наказом №326-п від 27 грудня 2023 року позивач ознайомлений в день його складення й того ж дня отримав його копію (а.с. 164-165 т.2), а тому саме з цього часу почався відлік місячного строку звернення у суд із позовом.

Отже, подавши позов 11 березня 2024 року, ОСОБА_1 пропустив установлений законом строк звернення у суд із позовом про захист трудових прав.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що у січні 2024 року він звертався у Святошинський районний суд м. Києва з позовом про поновлення на роботі, проте 07 березня 2024 року довідався, що ухвалою того ж суду від 05 березня 2024 року позовну заяву визнано неподаною й йому повернуто, у зв`язку з чим він змушений був повторно звертатися у суд за захистом своїх прав.

Між тим, як видно зі змісту ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року у справі № 759/1939/24, розміщеної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, подану ОСОБА_1 позовну заяву судом було залишено без руху та надано строк усунення недоліків. Проте позивач, подавши 05 лютого 2024 року заяву про усунення недоліків, не у повному обсязі їх усунув, у зв`язку з чим поданий по справі позов було визнано судом неподаним й повернуто.

Отже, звернувши у суд із позовом про поновлення на роботі повторно 11 березня 2024 року, тобто з пропуском місячного строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України, ОСОБА_1 не клопотав про його поновлення та не навів причин, які б свідчили про їх поважність й слугували підставою до поновлення такого строку, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного в цілому висновку про відмову в позові, проте припустився неправильного застосування норм матеріального права під час викладення його мотивів, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення із викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

За таких обставин, подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 рокузмінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: