Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/304/25
Провадження № 2/711/694/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Шульга А.В.,

за участю представника

позивача за довіреністю Черевко Т.О.

третя особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Управління Служби безпеки України в Черкаській області до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в :

Позивач Управління Служби безпеки України в Черкаській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням начальника Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 23.10.2002 № 10 перед Черкаською міською радою порушено клопотання про включення до числа службових Управління, квартири АДРЕСА_1 та надання її в користування двірнику адміністративного будинку Управління ОСОБА_1 на склад сім`ї з трьох осіб: вона, син ОСОБА_3 , 1982 року народження, син ОСОБА_4 , 1994 року народження.

Рішенням Черкаської міської ради від 12.12.2002 № 814 указана квартира включена до числа службових Управління.

На підставі розпорядження Управління від 23.10.2002, ОСОБА_1 , згідно з рішенням Черкаської міської ради від 12.12.2002 № 814, видано спеціальний ордер № 079446 серія А від 20.12.2002 на право користування службовою квартирою зазначеним складом сім`ї. 09.04.2003 за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було зареєстровано їхнє місце проживання за адресою службової квартири, де вони зареєстровані на теперішній час.

04.03.2022 син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 від 04.03.2011.

ОСОБА_1 продовжує працювати в Управлінні та спільно з ОСОБА_4 проживають в службовій квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач з 2022 року перебуває за межами України (у м. Ред Дір) Канада в службовій квартирі не проживає, не має наміру повертатись в Україну, отже за призначенням квартиру не використовує.

Вказаний факт підтверджується карткою постійного резидента Канади ОСОБА_2 , актом обстеження житлових умов від 25.06.2024, заявою ОСОБА_1 від 20.12.2024.

Крім того, 31.01.2014 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , а отже, членом сім`ї ОСОБА_1 за ступенем спорідненості і членом утвореної у шлюбі сім`ї одночасно не може вважатись.

Так само, ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 за ознакою спільного проживання і ведення спільного господарства.

Відповідач наразі є повнолітнім, одруженим та проживає за кордоном, тобто окремо, спільного побуту з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не веде упродовж тривалого часу.

У позивача не виникає зобов`язання забезпечувати осіб, які не являються членами сім`ї особи, якій виділялося службове житло у зв`язку із здійсненням обов`язків в Управлінні.

Право користування службовою квартирою членів сім`ї наймача є похідним від реалізації права самого наймача службового житлового приміщення.

Право користування службовим житлом ОСОБА_2 припинено в добровільному порядку в 2022 році у зв`язку з його виїздом на постійне місце проживання до Канади.

Отже, відповідач не являється членом сім`ї ОСОБА_1 , не проходить військову службу в Управлінні, але продовжує бути зареєстрованим у службовій квартирі.

Трудовий стаж ОСОБА_1 в Управлінні складає 30 років, що зумовлює виникнення у неї права на отримання службової квартири АДРЕСА_1 в постійне користування.

Оскільки відповідач вселилися до зазначеної квартири, як член сім`ї співробітника Управління у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 службових обов`язків в Управлінні, а на даний час будучи повнолітніми вибув на термін більше 6 місяців, житло за призначенням не використовує, отже відпали правові підстави правомірного проживання відповідача у такому житлі.

Відповідач скерував заяву на ім`я начальника Управління про те, що в нього відсутня можливість здійснити зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, а тому відповідач не заперечує щодо вирішення цього питання в судовому порядку.

Вказаний факт не заперечує ОСОБА_1 , яка також підтвердила, що її син ОСОБА_2 не має об`єктивної можливості самостійно здійснити змінити адресу реєстрації місця проживання, а тому вона не заперечує щодо вирішення цього питання в судовому порядку.

Позивач також зазначає, що відповідач є працюючою особою, тривалий час в Україні не проживає, а реєстрацією місця свого проживання у службовій квартирі обмежують позивача на використання службового житла для вирішення житлових прав діючих співробітників.

Таким чином, відповідач втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказане вище, позивач просить суд, - визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 . У зв`язку з поданням до суду даного позову, позивач поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 3028грн. 00коп., які просить стягнути з відповідач на свою користь.

Ухвалою суду від 20.01.2025 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, залучено третіми особами: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 17.02.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача Управління СБУ в Черкаській області за довіреністю Черевко Т.О. повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги просить задовольнити; на даний час проживає в Канаді і повертатися до України намірів не має. Відзив на позов подано не було.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 позов підтримала та не заперечувала проти його задоволення. Письмові пояснення по суті позову не подані.

В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Письмові пояснення подані не були. Надана заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, враховуючи доводи відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що розпорядженням начальника Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 23.10.2002 № 10 перед Черкаською міською радою порушено клопотання про включення до числа службових Управління, квартири АДРЕСА_1 та надання її в користування двірнику адміністративного будинку Управління ОСОБА_1 на склад сім`ї з трьох осіб: вона, син ОСОБА_3 , 1982 року народження, син ОСОБА_4 , 1994 року народження. Рішенням Черкаської міської ради від 12.12.2002 № 814 указана квартира включена до числа службових Управління.

На підставі розпорядження Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 23.10.2002, ОСОБА_1 згідно з рішенням Черкаської міської ради від 12.12.2002 № 814, видано спеціальний ордер № 079446 серія А від 20.12.2002 на право користування службовою квартирою зазначеним складом сім`ї. 09.04.2003 за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було зареєстровано місце проживання за адресою службової квартири, де вони зареєстровані на теперішній час.

Судом встановлено, що 04.03.2022 син ОСОБА_1 , ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_1 від 04.03.2011.

ОСОБА_1 продовжує працювати в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області та спільно з ОСОБА_4 проживають в службовій квартирі АДРЕСА_1 . Трудовий стаж ОСОБА_1 в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області складає 30 років, що зумовлює, як встановлено судом, виникнення у неї права на отримання службової квартири АДРЕСА_1 в постійне користування.

В свою чергу, відповідач з 2022 року перебуває за межами України (у м. Ред Дір) Канада в службовій квартирі не проживає, не має наміру повертатись в Україну, отже за призначенням квартиру не використовує, про що також вказав у поданій ним заяві. Крім того, вказаний факт підтверджується карткою постійного резидента Канади ОСОБА_2 , актом обстеження житлових умов від 25.06.2024 та заявою ОСОБА_1 від 20.12.2024.

Відповідач наразі є повнолітнім, одруженим та проживає за кордоном, тобто окремо, спільного побуту з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не веде упродовж тривалого часу. Більш того, відповідач не проходить військову службу в Управлінні, але продовжує бути зареєстрованим у службовій квартирі.

Оскільки відповідач вселився до зазначеної квартири, як член сім`ї співробітника Управління Служби безпеки України в Черкаській області у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 службових обов`язків в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області, а на даний час будучи повнолітніми вибув на термін більше 6 місяців, житло за призначенням не використовує, отже відпали правові підстави правомірного проживання відповідача у такому житлі.

Відповідач скерував заяву на ім`я начальника Управління Служби безпеки України в Черкаській області про те, що в нього відсутня можливість здійснити зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, а тому відповідач не заперечує щодо вирішення цього питання в судовому порядку (а.с. 21). Вказаний факт не заперечує ОСОБА_1 , яка також підтвердила, що її син ОСОБА_2 не має об`єктивної можливості самостійно змінити адресу реєстрації місця проживання, а тому вона не заперечує щодо вирішення цього питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено і в ст. 9 Житлового Кодексу України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖУ УРСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Як передбачено ч. 2 ст. 121 ЖК УРСР, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання.

Відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 122 ЖК, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 визначено, що право на отримання службового житла мають двірники адміністративного будинку до одержання ними постійного житлового приміщення.

Відповідно до п. 15 Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській СРС, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37, службове приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні.

На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган міської ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Аналіз норм ст. 125 ЖК УРСР щодо переліку осіб, які можуть бути виселені із службових житлових приміщень без надання іншого житлового приміщення, дає підстави до висновку, що закріплені в ній гарантії не поширюються на випадки виселення із службових житлових приміщень осіб, які не перебувають чи не перебували з позивачем в трудових (службових) відносинах.

Застосування ст. 125 Житлового Кодексу УРСР щодо ОСОБА_2 виключає і те, що відповідачем добровільно припинено користування службовим приміщенням

Частиною 2 статті 3 Сімейного Кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідач статусу члена сім`ї наймача службового приміщення не має, як повнолітня, дієздатна особа, утворив власну сім`ю, не проживає разом та не веде спільного господарства з ОСОБА_1 . Відповідно до встановлених обставин, в службовій квартирі ОСОБА_2 не проживає з 2022 року, з цього часу постійно проживає за межами України, тобто службова квартира за призначенням ним не використовується більше шести місяців. Підстав для збереження за ним жилого приміщення немає, враховуючи позицію відповідача, який у заяві від 09.02.2025 зазначив, що наміру повертатися до України, він не має. Тобто вказані обставини свідчать про те, що відповідач втратив зв`язок із помешканням і право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 .

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особа такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово).

Відповідно до ч. 1 п. 50 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 . На думку суду, спосіб захисту позивачем обрано вірно, обставини, які викладені у позовній заяві, є доведеними належними, допустимими та переконливими доказами, яким судом дана відповідна правова оцінка. Крім того, судом врахована позиція відповідача, який позовні вимоги визнав, про що зазначив у заяві від 09.02.2025 і таке визнання позову судом прийнято, відповідно до ст. 206 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат, як передбачено ст.ст. 133, 141 ЦПК України, то позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат судового збору у розмірі 3028грн. 00коп., сплаченого при подачі позову, відповідно до платіжної інструкції № 32 від 13.01.2025.

Тому, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 133, 141, 206, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Управління Служби безпеки України в Черкаській області (, м. Черкаси, вул. Гоголя, 240) судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 25.03.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька