Справа №731/215/25
Провадження №2-з/731/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року с-ще Варва

Суддя Варвинського районного суду Чернігівської області Савенко А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, зміст якої наступний: Витребувати з відповідача - Управління освіти докази, що підтверджують факт перебування сторін в трудових відносинах. Враховуючи вказане та керуючись ст.ст. 28, 150 ЦПК України: - направлення, наказ, документи підтверджуючи факт трудових відносин; - за трудовий спір не сплачується збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір». Будь-які додатки до заяви не долучалися.

Вивчивши матеріали зазначеної заяви, суд приходить до висновку, що така підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Так, заява ідентифікована самим заявником, як «заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви», з посиланням на ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України чітко визначені вимоги, що пред`являються до форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, зазначена заява, подана до суду у порушення вказаних приписів процесуального законодавства, оскільки не містить необхідних відомостей, як про самого заявника, зокрема: її місце проживання чи перебування, поштовий індекс, адже остання визначила зазначену інформацію, як конфіденційну, так і відомостей щодо іншої сторони, а саме її повну назву, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, як юридичної особи.

Аналогічним чином заявником не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову. Поза цим, сам захід забезпечення позову також у змісті заяви не вказаний, оскільки витребування доказів, не включено у перелік можливих заходів забезпечення доказів, які визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Як вбачається із імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Разом з тим, зазначена заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, про забезпечення якого просить заявник, як це передбачено п. 6 ч.1 ст. 151 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, і саме заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, статтею 151 ЦПК України визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання заяви про забезпечення позову, яка становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі подання заяви фізичною особою, тобто 605,60 грн.

Заявник наголосив, що справа стосується трудового спору, що на її переконання є твердженням звільнення від сплати відповідного судового збору.

Однак, суд зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

При цьому, із змісту заяви не вбачається, що імовірний позов, який буде подаватися у майбутньому стосується саме конкретних правовідносин щодо стягнення заробітної плати та/або поновлення на роботі.

За таких обставин, заявнику слід надати суду належні обґрунтування чи документи, що підтверджують підстави звільнення її від сплати судового збору відповідно до закону або сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн, та надати відповідне підтвердження про таку оплату.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів : ГУК у Черніг.обл/тг с-щ Варва/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37972475; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0025691; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101;_______(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Варвинський районний суд Чернігівської області (назва суду, де розглядається справа).

Слід також наголосити, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Так, у змісті заяви наявні посилання на ст. 28 ЦПК України, зміст якої передбачає підсудність справ за вибором позивача, де в тому числі визначено, що позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Разом з тим, розглядаючи варіант альтернативної територіальної підсудності даної справи, яка стосується трудових правовідносин, у розумінні ч. 1 ст. 28 ЦПК України, суд зважає, що заявник вказуючи своє місце проживання чи перебування ідентифікував дану інформацію, як конфіденційну, у зв`язку з цим, змога встановлення територіальної підсудності даної справи та її віднесення до компетенції Варвинського районного суду Чернігівської області відсутня.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Поза цим, аналізуючи положення ст. 150 ЦПК України та зміст вказаної заяви, суд приходить до переконання, що така не стосується Глави 10 ЦПК України «Забезпечення позову», що є конкретним юридичним інструментом в судовому процесі, адже передбачені законодавством види забезпечення позову, чіткий перелік який міститься у ч. 1 ст. 150 ЦПК України, не узгоджуються із вимогами заявленими у межах вказаної заяви, а тому обумовлена заява не може бути розглянута судом у вказаному порядку.

При цьому, на думку суду, оскільки заявник звернувся до суду до подачі позовної заяви та фактично просить витребувати докази, мова йде про Розділ 8 Глави 5 ЦПК «Забезпечення доказів».

У зв`язку з цим, обумовлена заява повинна розглянутися судом і у контексті порядку забезпечення доказів, як конкретний механізм їх збору, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у судовій справі.

Статтею 117 ЦПК України визначено вимоги щодо заяви про забезпечення доказів.

Зокрема, у заяві про забезпечення доказів зазначається: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; перелік документів, що додаються до заяви.

Разом з тим, аналогічно зазначена заява, подана до суду у порушення вказаних приписів процесуального законодавства, оскільки не містить необхідних відомостей, як про самого заявника, зокрема: її місце проживання чи перебування, поштовий індекс, адже остання визначила зазначену інформацію, як конфіденційну, так і відомостей щодо іншої сторони, а саме її повну назву, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, як юридичної особи.

Суд також звертає увагу на те, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/ потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті в майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен гуртуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо забезпечення доказів висловлений в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, у порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені у заяві докази можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява взагалі не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому, адже будь-які посилання щодо таких обставин взагалі відсутні.

Поза цим, суд також наголошує, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви (ч. 3 ст. 117 ЦПК).

Таким чином, з міркувань вказаних вище, заявнику слід надати суду належні обґрунтування або документи, що підтверджують підстави звільнення її від сплати судового збору відповідно до закону або сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн, та надати відповідне підтвердження про таку оплату.

Крім того, суд зважає, що територіальна підсудність заяв про забезпечення доказів до подання позову визначена змістом ч. 4 ст. 116 ЦПК України, відповідно до якої така заява подається до суду першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Оскільки місцезнаходження відповідача «Управління освіти» ідентифіковано заявником за адресою: АДРЕСА_1 , то витребування доказів підлягатиме вчиненню за адресою юридичної особи, як зберігача бажаних документів, тому заявнику із вимогами щодо забезпечення доказів слід звертатися із заявою за територіальною підсудністю, яка не відноситься до територіальної підсудності Варвинського районного суду Чернігівської області.

Аналогічним чином, посилання заявника, що вказана судова справа стосується трудового спору, не може бути аргументом для розгляду даної заяви саме Варвинським районним судом Чернігівської області, оскільки, територіальна підсудність розгляду заяв такого характеру, не підпадає під дію ч. 1 ст. 28 ЦПК України, оскільки чітко регламентована ч. 4 ст. 116 ЦПК України.

Поза цим, навіть розглядаючи варіант підсудності даної справи за вибором заявника, адреса місця проживання/перебування нею не була повідомлена та підтверджена у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 117 ЦПК України, подана до суду заява підлягає поверненню заявнику.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту такого пред`явлення до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений у праві на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оскільки зазначена заява не відповідає ні вимогам статті 117, ні вимогам ст. 151 ЦПК України, вважаю необхідним таку заяву повернути заявнику.

На підставі наведеного, керуючись 116-118, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя А.І.Савенко