Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю: представника позивача адвоката Бачинської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бачинська Наталія Орестівна, до Байковецької сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікова Леся Георгіївна про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Байковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікова Л.Г. про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що спірне домогосподарство належало ОСОБА_3 .

За життя її дід ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів їй все своє майно, у тому числі спірний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса від 29 липня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вказаного нерухомого майна спадкодавцю ОСОБА_3 .

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Присутня в судовому засіданні представник позивача адвокат Бачинська Н.О. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову. Вказав, що він не приймав спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та будь-який спір стосовно спадкового майна з позивачем в нього відсутній.

Представник Байковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі, щодо вирішення позовних вимог покладаються на думку суду.

Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Судом встановлено, що 22 лютого 2013 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2013 року, виданим Ступківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №01.

Згідно довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №14/03.1-08/722 від 16 грудня 2024 року, станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року домоволодіння за АДРЕСА_1 належало до суспільної групи господарства «господарство робітника».

Як вбачається з довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №2555 від 12 вересня 2024 року, станом на 23 листопада 2009 року за ОСОБА_3 рахувалось домогосподарство за АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №76 від 27 січня 2017 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 27 січня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 .

Як слідує з інформаційної довідки за №75 від 27 січня 2017 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27 січня 2017 року, загальна площа житлового будинку за АДРЕСА_1 становить 69,8 кв.м., житлова площа 55,3 кв.м.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 07 червня 2002 року секретарем виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №87, яким заповів належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області та все інше своє майно ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2009 року, виданим Ступківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №09.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на належне йому будинковолодіння за АДРЕСА_1 .

17 лютого 2017 року державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №69/2017 року після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з довідки Ступківської сільської ради за №9 від 31 січня 2017 року, ОСОБА_3 проживав по АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 син, ОСОБА_8 невістка, ОСОБА_9 онук та ОСОБА_1 онука.

З довідки Байковецької сільської ради за №14/03.1-25/304 від 07 листопада 2024 року вбачається, що станом на 23 листопада 2009 року членами домогосподарства за АДРЕСА_1 були: ОСОБА_3 голова господарства, ОСОБА_2 син, ОСОБА_8 невістка, ОСОБА_9 онук, ОСОБА_1 онука та ОСОБА_10 сваха.

Згідно відповіді Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №1223/35.10.1-07.3 від 14 листопада 2024 року, в архіві відділу відсутній актовий запис про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №69/2017 року встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2013 року встановлено факт належності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту, складеного 07 червня 2002 року ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 та посвідченого 07 червня 2002 року секретарем виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №87. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Інших спадкоємців за законом та за заповітом судом не встановлено.

29 липня 2024 року позивач звернулася до держнотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне ОСОБА_3 спірне будинковолодіння.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. від 29 липня 2024 року за №1438/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств робітничий двір (двір робітника), головою домогосподарства значився ОСОБА_3 , якому і належало вказане будинковолодіння.

Доказів про те, що вказане будинковолодіння належало до типу колгоспний двір судом не встановлено.

Встановлено, що спірний житловий будинок був набутий ОСОБА_3 у власність та докази про перебування останнього в шлюбі відсутні.

Таким чином, за життя ОСОБА_3 належало будинковолодіння за АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належне йому будинковолодіння за АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивач, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_3 успадкувала належне йому будинковолодіння за АДРЕСА_1 .

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бачинська Наталія Орестівна, до Байковецької сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікова Леся Георгіївна про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі: Байковецька сільська рада, вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області; ;

ОСОБА_2 , с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області.

Третя особа: державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікова Леся Георгіївна, вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль.

Повне рішення складено 14 березня 2025 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька