Справа № 373/341/25
Номер провадження 2/373/426/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді Хасанової В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 18000,00 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн та сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн та 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_2 09.03.2024 о 16:00 по вул. Переяславській в с. Велика Каратуль керувала автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2199», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому, позивачу, та який стояв припаркований на узбіччі дороги. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2024 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Автомобіль марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , належить ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Фактично вказаним автомобілем користується відповідач ОСОБА_2 , якій власник ОСОБА_3 за життя передав свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Діями відповідача позивачу завдано матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на відновлювальний ремонт належного йому автомобіля після ДТП, а також моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням автомобіля.

Ухвалою суду від 18.02.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити, враховуючи наступне.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2024 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 09.03.2024 о 16:00 по вул. Переяславській в с. Велика Каратуль керувала автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2199», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Такими діями ОСОБА_2 порушила п.13.1 ПДР України.

Постановою суду встановлено порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданого 28.12.2006, власником транспортного засобу марки ВАЗ 210990-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру №3248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) за № 31/33/3248/266-аз-257-2024 від 21.11.2024, транспортний засіб марки ВАЗ-2105, 1987 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно з копією ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.10.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується змістом вироку Переслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.04.2019 у справі 373/1/19.

Також судом досліджено рахунок № 286 від 26.04.2024 СТО Атмосфера ФОП ОСОБА_4 , платник: ОСОБА_1 , з переліком ремонтних робіт автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на суму 18000 грн.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18).

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Факт заподіяння шкоди ОСОБА_1 внаслідок ДТП, вина заподіювача шкоди - ОСОБА_2 , неправомірність її дій, а також причинний зв`язок між такими діями та спричиненою шкодою встановлено постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2024 у справі № 373/572/24.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постанова суду, якою ОСОБА_2 визнано винною, набрала законної сили.

Внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу, яка згідно з наданим суду рахунком № 286 від 26.04.2024 СТО Атмосфера, ФОП ОСОБА_4 , становить 18 000,00 грн.

Отже, внаслідок ДТП позивач поніс матеріальні витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля, в сумі 18 000,00 грн, які підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачки також і моральну шкоду, яку оцінив в розмірі 7 000 грн.

В обґрунтування спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначив, що зазнав душевних страждань у зв`язку з пошкодженням автомобіля.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Факт завдання матеріальної шкоди відповідачем не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди.

У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Тобто, моральна шкода, як і будь-яка інша позовна вимога, є предметом доказування, а тому обов`язок доказування моральної шкоди покладається саме на ту сторону, яка просить про її стягнення.

Проте, позивач не пояснив в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача, не надав жодних доказів на підтвердження моральної шкоди, а в позовній заяві обмежився лише загальною фразою, не розкриваючи її змісту щодо себе.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 7 000 грн.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог - лише в частині стягнення матеріальної шкоди, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у межах розміру ставки судового збору, визначеної Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, а саме 1211 грн 20 коп.

В частині стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з такого.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України.

Позивач просив стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суду під час розгляду справи було надано:

- акт здачі-приймання юридичних послуг за договорами про надання правової допомоги від 18.07.2024;

- рахунок до прибуткового касового одера № 125 від 18.07.2024.

Договір про надання правової допомоги (договору доручення, договору про надання юридичних послуг та ін.), а також докази на підтвердження повноваження адвоката суду не надавались, а відтак вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 грн 20 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя В.В.Хасанова