ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3847/25 Справа № 213/3909/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 213/3909/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Зубакової В.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Третяк Ірина Павлівна, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Попов В. В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Позовна заява мотивована тим, що 29 грудня 2022 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилась спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір`ю. За рішенням суду з 22 липня 2024 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки його доходів. З часу залишення сім`ї, відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання дружини, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним.

Також відповідачка зазначила, що не має можливості працювати у повному обсязі, оскільки виховує малолітню дитину, не може оплачувати комунальні послуги, витрачати кошти на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має.

На підставі наведеного вище, оскільки відповідач добровільно не бажає надавати допомогу, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 12 вересня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не отримав ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, у зв`язку з чим не мав змоги подати запереченнями та клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Про наявність на розгляді вказаної справи дізнався лише тоді, коли отримав копію рішення суду у мобільному застосунку «Дія».

Крім того, розмір стягнутих аліментів вважає занадто великим, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він допомагає матеріально своїй матері та бабусі, а також несе витрати на військові потреби.

Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, який остання обґрунтовує тим, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи. Вважає скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2022 року (актовий запис № 911, складений Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 2).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 614 від 11 вересня 2023 року, складений Центрально-Міським відділом державної реєстрації цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 вересня 2023 року (а.с. 3).

Дитина мешкає разом з позивачкою. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/006924062 від 13 червня 2024 року (а.с. 4).

Відповідно до довідки № 325 від 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПСЗН Інгулецького району м. Кривий Ріг і отримує на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини з квітня 2024 року по вересень 2024 року у розмірі 860,00 грн щомісячно (а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трьох років, потребує допомоги від батька дитини, має право на своє утримання.

Таке рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до частини 3статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач є особою працездатного віку, проходить військову службу та отримує грошове забезпечення, він взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини з якою проживає їх спільна малолітня дитина.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, однак не погоджується з його розміром.

Враховуючи доводи апеляційної скарги щодо розміру стягнутих аліментів, а також те, що відповідач за рішенням суду вже сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/4 частки його доходу, та згідно із сталою судовою практикою, апеляційний суд приходить до висновку про зменшення розміру аліментів на утримання дружини з 1/4 до 1/6 частки, що буде справедливим та обґрунтованим.

При цьому, у разі задоволення позовних вимог у розмірі 1/4 частки, сукупні стягнення з доходу відповідача складатимуть 50%, що ставить останнього у скрутне матеріальне становище.

Доводи апеляційної скарги відповідача про його неналежне повідомлення про розгляд справи колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Так, ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощенного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 двічі направлялись копія ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження та копія позовної заяви по вказаній справі на адресу АДРЕСА_2 , яка також вказана відповідачем в його апеляційній скарзі.

На адресу суду першої інстанції повернулись конверти з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Колегія суддів вважає, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, а в даному випадку про наявність справи на розгляді у суді першої інстанції.

Вказане узгоджується з правовою позицією у постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23).

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, фактично, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, , а судові витрати у цій справі, стягнуті з відповідача в дохід держави у розмірі 1211,20 грн, тобто у мінімальному розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» для даної категорії справ, тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Третяк Ірина Павлівна, задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, змінити, зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на її утримання з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 12 вересня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: