Справа № 373/2543/24
Номер провадження 2/373/176/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 373/2543/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

представник позивача адвокат Кеню Д.В.,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 1497149-А від 14 липня 2021 року в розмірі 52258 грн 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000 грн 00 коп., заборгованість за процентами 32258 грн 00 коп. Крім того, просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп., судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп.

Посилається на те, що 14 липня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1497149-П, за умовами якого банк перерахував кредитні кошти в розмірі 20000 грн 00 коп. на рахунок ОСОБА_1 . Позивач виконав свої зобов`язання за договором. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися. Між відповідачем та первісним кредитором було укладено Додаткову угоду про продовження строку кредитування кредитними коштами, якою строк кредитування продовжено до 01 жовтня 2021 року. Загальний продовжений строк кредитування складає 30 днів. 13 жовтня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений Договір факторингу № 4, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача.

Ухвалою від 28 листопада 2024 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін по справі. (а.с.86). Даною ухвалою було задоволено заяву представника позивача про витребування доказів по справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

Із поштового повідомлення (а.с.96) вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими документами була отримана відповідачем.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не подала.

Розгляд справи здійснювався відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений Кредитний договір № 1497149-А, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 20000 грн 00 коп. на строк із 14 липня 2021 року по 12 серпня 2021 року із сплатою 0,597 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.37-47).

Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241212/59961-БТ від 16 грудня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 емітовану платіжну карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) (а.с.92).

Із виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за період із 14 липня 2021 року по 18 липня 2024 року вбачається, що 14 липня 2021 року на рахунок відповідача були перераховані кредитні кошти в розмірі 20000 грн 00 коп. (а.с.93-94).

12 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода № 1, відповідно до умов якої було продовжено строк користування кредитом до 11 вересня 2021 року (а.с.48-49).

Угодою від 12 серпня 2021 року (а.с.50) було змінено дату повернення кредиту до 01 жовтня 2021 року (а.с.50).

Відповідно до розрахунку ТОВ «СС ЛОУН» № 13/10-С від 13 жовтня 2021 року (а.с.51) заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1497149-А від 14 липня 2021 року становить:

-заборгованість за кредитним лімітом 20000 грн 00 коп.;

-заборгованість за процентами 32258 грн 00 коп.

На підтвердження факту переходу права вимоги за Кредитним договором № 1497149-А від 14 липня 2021 року до позивача представником позивача подані наступні докази: копію Договору факторингу № 4 від 13 жовтня 2021 року з додатками (а.с.60-69); довідку про стан заборгованості від 28 жовтня 2024 року (а.с.70).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано наступні докази: копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 11 березня 2024 року з додатком № 52 (а.с.72-73); копію Акту приймання передачі наданих послуг від 28 жовтня 2024 року (а.с.74); копію платіжної інструкції № 45454 від 15 жовтня 2024 року (а.с.75); копію ордеру № 1739939 (а.с.71).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст.ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення між 14 липня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 . Кредитного договору № 1497149-П, перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача та неналежне виконання ним своїх обов`язків за ним.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, відповідно до якої під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому факторинг є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 4 від 13 жовтня 2021 року (далі Договір) за цим Договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна Продажу) за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п.2.1 Договору загальна сума Прав грошової вимоги, що відступаються за цим Договором, Ціна Продажу та Одинична Ціна визначаються в день підписання Реєстру прав грошових вимог, який складається та підписується в день укладання даного Договору.

Відповідно до п.2.4 Договору Фактор сплачує Клієнту Ціну Продажу, передбачену п.2.3 цього Договору, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта наступним чином:

- перший платіж у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок Фактор сплачує Клієнту протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня підписання Договору Сторонами;

-залишок Ціни Продажу у розмірі 403389 (чотириста три тисячі триста вісімдесят дев`ять) гривень 63 копійки Фактор сплачує Клієнту в строк до 12 жовтня 2022 року.

Згідно п.4.2.1 Договору Фактор зобов`язаний сплатити Клієнту Ціну Продажу в порядку та строки, що визначені цим Договором.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення оплати позивачем коштів за Договором факторингу№ 4 від 13 жовтня 2021 року на час або після його укладення, тобто розрахункових документів, які б підтверджували належність виконання позивачем своїх зобов`язань за ним.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт набуття ним права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1497149-А від 14 липня 2021 року, і, як наслідок, права звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

В силу р.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір не підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул.Іоанна Павла ІІ, буд.4/6, корп.В, каб.508-2, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Я. І. Керекеза