Справа № 445/948/24
провадження № 2/445/140/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю

представника позивача Бордяковського І.А.

представника відповідача Комар М.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві Львівської області справу за позовом Релігійної громади Української Греко-Католицької церкви парафії святих безсрібників Косьми і Дем`яна до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Золочівська РДА Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Золочівська РДА Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування розпорядження голови Золочівської РДА Львівської області та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову вказує, що Розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації №272 від 27.05.1997 релігійній громаді (церковному комітету) греко-католицької церкви парафії святих безсрібників Косми і Дем`яна с. Червоне Золочівського району Львівської області надано в приватну власність земельну ділянку площею 1,99 га на території Княжівської сільської ради для селянського (фермерського) або колективного господарства. На початку 2024 року у релігійної громади виникла необхідність переоформити договір оренди вказаної земельної ділянки. В ході збору документів вияснилось, що власником даної земельної ділянки, згідно витягу з реєстру речових прав, є ОСОБА_1 на підставі неіснуючого рішення органу виконавчої влади №216 від 27.05.2010. В ході подальшого вивчення документів встановлено, що у квітні 2010 року ОСОБА_1 достовірно знаючи, що церковній громаді с. Червоне належить на праві приватної власності земельна ділянка на території Княжівської сільської ради, з метою приватизації даної земельної ділянки звернувся до Золочівської районної державної адміністрації із заявою про те, що він нібито втратив сертифікат серії ЛВ № 18121, виданий на його ім?я. На підставі заяви ОСОБА_1 головою Золочівської РДА Фенчаком В. винесено розпорядження №145 від 15.04.2010 про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 на території Княжівської сільської ради. На підставі виданого розпорядження ОСОБА_1 отримав дублікат сертифікату на право власності на своє ім?я і в подальшому оформив право власності. Таким чином, у вказаної земельної ділянки виявився другий власник, що перешкоджає релігійній громаді с. Червоне користуватись своєю власністю і є підставою звернення до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛВ № 0119660 від 16.04.2000, йому, на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 15.04.2000 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ ім. Д. Галицького розміром 1,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розділена на дві окремі земельні ділянки, при проведенні замірів яких з`ясовано, що реальні їх розміри становлять 1,3869 га, кадастровий номер :03:000:0130, та 0,1442 га, кадастровий номер :03:000:0345 (загалом 1,5311). Вказує, що з доводів позивача незрозуміло, у користуванні якою земельною ділянкою йому чиняться перешкоди (зокрема, не вказано кадастровий номер такої), так як з Сертифікату серії ЛВ № 18121 про право приватної власності на землю вбачається, що Церковному комітету на підставі розпорядження голови РДА від 27.05.1997 № 272 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,99 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Водночас відповідачу незрозуміло, чому позивач звертається із вимогою про усунення йому перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 1,99 га, оскільки відповідач ніколи не отримував у власність та/або користування земельної ділянки такого розміру на підставі будь-якого рішення/розпорядження (ймовірно йдеться про різні земельні ділянки). Відтак, вважає, що позов Релігійної громади є безпідставним, оскільки жодних перешкод з боку відповідача у користуванні іншими особами їхніми земельними ділянками не чиниться. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Золочівської РДА Львівської області у судове засідання не прибув, однак подав клопотання, де підтримав вимоги позову та просив про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Матеріалами справи підтверджується те, що розпорядженням голови райдержадміністрації від 27.05.1997 № 272 вирішено передати церковному комітету с. Червоне у приватну власність земельну ділянку площею 1,99 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Княжівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 18121 від 30.05.1997). Як вбачається із витягу з реєстру речових прав, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1442 га, кадастровий номер :03:000:0345, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Княжівської сільської ради Золочівського району Львівської області, на підставі рішення Золочівської РДА № 216 від 27.05.2010. Розпорядженням голови Золочівської РДА Львівської області від 18.03.2009 № 92 затверджено передати у власність земельні частки (паї) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Княжівської сільської ради. Згідно розпорядження голови Золочівської РДА Львівської області від 15.04.2010 №145, розглянувши клопотання Княжівської сільської ради від 26.03.2010 № 35 про видачу дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) взамін втраченого сертифіката серії ЛВ № 18121 на середню земельну частку (пай) площею 1,41 га на ім`я ОСОБА_1 , затверджено: видати ОСОБА_1 , жителю с. Червоне Золочівського району Львівської області, дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай); втрачений сертифікат серії ЛВ № 18121, виданий на ім`я ОСОБА_1 вважати недійсним; управлінню Держкомзему у Золочівському районі забезпечити оформлення, реєстрацію та видачу дубліката сертифікату ОСОБА_1 . Згідно розпорядження голови Золочівської РДА Львівської області від 27.05.2010 № 216, на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.04.2010 про внесення змін у додаток до розпорядження голови РДА від 06.06.2006 № 298 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земельних часток (паїв) у власності громадянам на території Княжівської сільської ради" затверджено внести зміни до вищевказаного розпорядження голови РДА, а саме: рядок під порядковим № 287 викласти в новій редакції, згідно з додатком, де вказано, що ОСОБА_1 передається земельна ділянка загальною площею 1,41 га, згідно сертифікату серії ЛВ № 0119660, та затверджено сільському голові Княжівської сільської ради забезпечити виготовлення і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам згідно з цим додатком; Золочівському районному відділу Львівської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру" внести зміни в книги реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки та провести їх видачу. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 933154 від 31.03.2011, ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації № 92 від 18.03.2009 є власником земельної ділянки площею 1,3869 га, кадастровий номер :03:000:0130, яка розташована на території Княжівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 933155 від 31.03.2011, ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації № 92 від 18.03.2009 є власником земельної ділянки площею 0,1442 га, кадастровий номер :03:000:0345, яка розташована на території Княжівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0119660 від 16.04.2000, ОСОБА_1 , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 15.04.2000 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ ім. Д. Галицького розміром 1,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). З копії відповіді Відділу №3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Львівській області на запит адвоката позивача вбачається, що власником земельних ділянок площею 1,3869 га, кадастровий номер :03:000:0130, та площею 0,1442 га, кадастровий номер :03:000:0345, є ОСОБА_1 , та долучено копію списку щодо розпаювання землі в частині релігійної громади УГКЦ, з якого вбачається, що УГКЦ належить земельна ділянка площею 1,5311 га, яка складється з земельної ділянки площею 1,3869 га, кадастровий номер :03:000:0130, та земельної ділянки площею 0,1442 га. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки), громадяни України мають право на одержання безоплатно у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Оскільки право власності на спірну земельну ділянку у позивача було набуто 1997 року, то на сьогоднішній день така ділянка є сформованою. Земельний кодекс України 1990 року втратив чинність з 01 січня 2002 року та набрав чинності Земельний кодекс України 2001 року, відповідно до пункту 7 розділу X «Перехідні положення» якого, за громадянами та юридичними особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше чинним законодавством, зберігалися права на ці ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. При цьому, підстави припинення права власності на земельну ділянку передбачено в статтях 140 та 143 ЗК України, а порядок припинення з цих підстав в статтях 142, 145, 146, 147, 148 та 151 ЗК України. В матеріалах справи відсутні докази існування підстав, які б свідчили про припинення права власності Церковного комітету на всю чи частину земельної ділянки, посвідченого Сертифікатом на право приватної власності серії ЛВ № 18121 від 28.05.1997 станом на момент прийняття оскаржуваних рішень. Враховуючи це, суд доходить висновку, що внаслідок прийняття оскаржуваних рішень відповідач набув права власності на земельну ділянку шляхом позбавлення цього права позивача за відсутності правових підстав і в непередбачений чинним законодавством України спосіб. А тому вказані рішення суперечать положенням ч. 5 ст. 116 ЗК України, оскільки надання земельних ділянок у власність відповідача відбулося без попереднього їх вилучення з користування Релігійної громади УГКЦ парафії святих безсрібників Косми і Дем`яна у с. Червоне Золочівського району Львівської області. Відповідно до ч. 2 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до абз. 2 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Гарантія здійснення права власності та його захисту закріплюється в національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З приводу земельної ділянки площею 1,99 га, то суд погоджується з доводами позивача, що першочергово його право власності було порушене розпорядженням голови Золочівської РДА Львівської області від 15.04.2010 № 145, котрим відповідачу передано у власність земельну ділянку площею 1,41 га в умовних кадастрових гектарах. В подальшому цю ділянку було поділено на дві земельні ділянки та видано відповідачу державні акти на право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження голови Золочівської РДА Львівської області від 18.03.2009 № 92 про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки на території Княжівської сільської ради. Вказане розпорядженням голови Золочівської РДА Львівської області від 15.04.2010 № 145, відповідно до ст. ст. 16, 202 ЦК України, за своїм правовим характером є одностороннім правочином, який судом може бути визнано недійсним, оскільки воно спрямоване на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. А тому вимоги позивача про скасування розпорядження голови Золочівської РДА Львівської області від 15.04.2010 № 145 є належними способами захисту прав, які підлягають задоволенню. Щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку під кадастровим номером :03:000:0130, суд приходить до висновку, що реєстрація права власності на вищевказану земельну ділянку за відповідачем порушує право власності позивача, Релігійної громади УГКЦ парафії святих безсрібників Косми і Дем`яна у с. Червоне Золочівського району Львівської області, на належну йому земельну ділянку, відтак таку державну реєстрацію необхідно скасувати. Зазначений спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам п.3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, належним та ефективним способом захисту прав позивача є пред`явлення вимоги про скасування державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку та скасування розпорядження голови РДА. Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю. На підставі ст.391 ЦК України, ст.ст. 17,18, 22, 23 ЗК України 1990 року, ст.ст. 79-1,81, 90, 152,153, 198 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов Релігійної громади Української Греко-Католицької церкви парафії святих безсрібників Косьми і Дем`яна до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Золочівська РДА Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Скасувати розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 145 від 15.04.2010.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку під кадастровим номером :03:000:0130.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 11.04.2025.

Суддя В. М. Сивак