ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/2065/24 Номер провадження 22-ц/814/1455/25Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В.,

розглянула в порядку письмового провадження у м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він ОСОБА_2 є сином відповідача по справі ОСОБА_1 .

На даний час він навчається в Національному університеті цивільного захисту України на державному замовленні та є курсантом 1 курсу денної форми навчання. Коштів, які надає йому мати, вистачає тільки на придбання необхідних речей для навчання. Разом з цим, такої суми йому не вистачає для забезпечення себе належним харчуванням, для підтримки здоров`я та на задоволення потреб для культурного та соціального, фізичного розвитку, а саме: на купівлю спортивного одягу, приладдя, оплату додаткових освітніх витрат, придбання оргтехніки для навчання, тощо.

У зв`язку з тим, що мати, на утриманні якої він перебуває, виховує ще одну неповнолітню дитину, його сестру ОСОБА_3 , вона позбавлена фінансової можливості повністю забезпечити його як студента всім необхідним.

Вказує, що відповідач є працездатним, обіймає посаду начальника 19 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Полтавській області, отримує високу заробітну плату в розмірі 719553 грн. на рік, в його власності перебуває транспортний засіб та нерухомість, він має інший дохід, що свідчить про його спроможність надавати допомогу сину, який продовжує навчання.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 30.09.2024 і до закінчення ОСОБА_2 навчання, тобто до 30.06.2028.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивач, як курсант першого курсу університету цивільного захисту, перебуває на повному державному забезпеченні та отримує щомісячне матеріальне забезпечення.

Тоді як в нього на утриманні перебуває троє інших неповнолітніх дітей та дружина, є непрацюючою та здійснює догляд за їх малолітнім сином, а після стягнення судом аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в нього залишається у власному розпорядженні менше 50 відсотків від свого доходу.

Вважає, що в ході судового розгляду позивачем не було доведено обставин, які б засвідчували його потребу як студента в отриманні додаткових коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 28.08.2006 року.

Згідно довідки № 27/2-747 від 16 вересня 2024 року, яка видана заступником начальника факультету пожежної безпеки Національного університету цивільного захисту України, рядовий служби цивільного захисту, ОСОБА_2 з 01.09.2024 (наказ № 477 від 02.09.2024) зарахований до Національного університету цивільного захисту України (ІV рівень акредитації) на денну форму навчання за рахунок державного бюджету і зараз навчається на І курсі за освітнім ступенем бакалавра факультету пожежної безпеки та перебуває на повному державному забезпеченні; термін закінчення навчання за освітнім ступенем бакалавра червень 2028 року.

Як встановлено судом на підставі приєднаних до справи довідок про доходи, наданих Національним університетом цивільного захисту України, ОСОБА_2 є курсантом університету та отримав загальну суму доходу за період з 01.09.2024 по 31.10.2024 в сумі 3643 грн.; за період з 01 листопада 2024 року по 30 листопада 2024 в сумі 2996,66 грн.

Син сторін ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір`ю, на користь якої відповідач сплачував аліменти до його повноліття в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.

Встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та працює на посаді начальника Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Полтавській області. За 2023 рік його дохід (заробітна плата за основним місцем роботи) склав 526176 грн., що підтверджується інформацією з поданої ним щорічної декларації.

Також, районним судом встановлено, що ОСОБА_1 одружений та продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6 частини на кожного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених позовних вимог та наявності у позивача потреби в матеріальній допомозі, пов`язаної з продовженням ним навчання у вищому учбовому закладі та спроможності відповідача надавати сину таку допомогу.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, правова конструкція ст. 199 СК України передбачає підстави для настання у батьків обв`язку по утримуванню своїх повнолітній дітей лише за умови одночасного існування всіх вищевказаних юридичних фактів.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даному випадку до предмета доказування відносяться обставини, які мають свідчити по існування у позивача потреби у матеріальній допомозі зв`язку з продовженням ним навчатись у вищому навчальному закладі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що матеріальна допомога від батька йому потрібна для забезпечення себе належним харчуванням, для підтримки здоров`я та для задоволення потреб в культурному соціальному і фізичному розвитку, а саме: на купівлю спортивного одягу, приладдя, оплату додаткових освітніх витрат, придбання оргтехніки для навчання, тощо.

Між тим, в справі відсутні будь-які докази, які б доводили існування у позичала як особи, яка продовжує навчання вищевказаних ним обставин, які б в розумінні ст. 199 СК України могли розцінюватись як обставини, що свідчать про наявність в нього такої потреби у матеріальній допомозі саме зв`язку з продовженням ним навчання з огляду на перебування ним як курсантом національної університету на повному державному забезпеченні та отримання власних щомісячних виплат як військовослужбовцем.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та прийшов до помилкового висновку про доведеність обставин, які положеннями ст. 199 СК України визначені як правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо доведеності заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів існування обставин, на які позивач посилався обґрунтовуючи свій позов.

Так, позивачем не надано доказів щодо необхідності в матеріальній допомозі в період навчання, оскільки ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання за рахунок державного бюджету і зараз навчається на І курсі за освітнім ступенем бакалавра факультету пожежної безпеки та перебуває на повному державному забезпеченні, за гуртожиток останній не сплачує, коштів на пересування до навчального закладу не витрачає, доказів існування в нього потреби на побутові витрати, які він несе саме з проходженням навчання в університеті, позивач також суду не надав.

Таким чином, позивачем як повнолітнім сином не було доведено факт існування потреби в матеріальній допомозі як у особи, яка продовжує навчання, і що саме з цим в нього існують додаткові витрати, участь в оплаті яких необхідно покласти на батька.

Зокрема, позивач не довів обставини, які зазначив в своїй позовній заяві - отримання допомоги для забезпечення себе належним харчуванням, для підтримки здоров`я та на задоволення потреб для культурного та соціального, фізичного розвитку, а саме: на купівлю спортивного одягу, приладдя, оплату додаткових освітніх витрат, придбання оргтехніки для навчання, тощо.

Сама по собі наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу та сплачувати кошти сину, який продовжує навчання, не може розглядатись як безумовна підстава для їх стягнення.

При цьому, відсутність такої складової статті 199 СК України як доведення особою, яка продовжує навчання існування потреби в матеріальній допомозі виключає правові підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті аліментів, оскільки свідчить про відсутність всіх сукупних для цього юридичних фактів.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Ю.В. Дряниця