Справа № 314/243/25
Провадження № 2/314/783/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.

секретар судового засідання Павлівська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ у порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/243/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Касякову З.М. звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , на земельну частку (пай) площею 5,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:003:0056, розташовану на території Михайло-Лукашівської сільської рада Запорізького району Запорізької області. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку прийняли діти померлої - сторони по справі шляхом звернення до нотаріальної контори. До складу садкового майна входили: земельна частка (пай), яка належала спадкодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку площею 5,76 га, розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони по справі спадкоємці ОСОБА_3 домовились між собою про поділ спадкового майна. Згідно з домовленістю, позивач ОСОБА_1 успадкував земельну частку (пай) площею 5,76 га, а відповідач ОСОБА_2 отримав у спадок житловий будинок та дві прилеглі до нього земельні ділянки площею 0,25 га і 0,17 га. Оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 були відсутні правовстановлюючі документи, рішенням суду від 13.05.2024 за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок та прилеглі до нього земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку (пай) площею 5,76 га, але постановою від 02 жовтня 024 № 909/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій нотаріус зазначає на наявність ще одного спадкоємця за законом відповідача по справі ОСОБА_2 . Вказані обставини і стали підставою для звернення позивачем до суду з наведеним позовом до відповідача.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 18).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, за клопотанням позивача витребувані письмові докази. (а.с.25-27).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні 03.04.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Косякова З.М. позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, що у ньому наведено.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повідомив, що обставини справи повідомлені позивачем ним визнаються повністю, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши пояснення учасників справи (їх представників) суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їх правовідносини.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що слідує зі свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 від 07.12.1970 року. (а.с. 44).

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 057741, ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 5,76 га, розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.6).

ОСОБА_3 мати позивача ОСОБА_1 померла, юридичний факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.11.2021. (а.с. 4).

18.01.2022 Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області на підставі заяви ОСОБА_2 , заведено спадкову справу №19/2022 (а.с.32-60).

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 02.10.2024 державний нотаріус Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфова О.М. відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в цілому, оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що крім заявника спадщину прийняв син спадкодавця ОСОБА_2 ( а.с.60).

Вказана обставина і стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом до відповідача, оскільки набути право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом нотаріальному порядку, шляхом отримання ним свідоцтва про право на спадщину позивач не може.

Згідно зст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається спадщина.

Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування відбувається за заповітом або за законом.

Оскільки судом не встановлено, що ОСОБА_3 за життя залишила заповіт, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідач ОСОБА_2 є сином спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.39).

Отже, судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги, після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1261 ЦК України є її сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Спадкоємці першої черги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подали до Вільнянської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.35, 40).

Як встановлено ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заяв про відмову від прийняття спадщини, які могли бути подані в строки визначені ст. 1270 ЦК України, матеріали спадкової справи не містять, а стому суд констатує, що всі наведені спадкоємці реалізували своє право на подання заяв про прийняття спадщини, не відмовились від спадщини та згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України мають право на 1/2 частину спадкової маси спадкодавця, в тому числі і в спірній земельній ділянці.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).

Таким чином спадкоємець, в порядку спадкування, може набути лише той обсяг цивільних прав та обов`язків, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. ЦК України не передбачено можливості переходу до спадкоємців більшого обсягу прав, ніж ті, які належали спадкодавцю.

Таким чином право власності на спірну земельну ділянку входить у спадкову масу та може спадкуватись усіма спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Поряд з цим вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З конструкції наведеної норми процесуального закону слідує, що суд може прийняти визнання відповідачем позову, виключно у випадку якщо таке визнання не суперечить закону або/та не порушує прав інших осіб.

Поряд з цим суд, враховуючи встановлення обставини прийняття спадщини двома спадкоємцями, які претендують на інше спадкове майно у відповідних частках вважає, що перерозподіл певного спадкового майна не може відбутись у процесуальний спосіб з визнання іншими спадкоємцями позову ще одного спадкоємця про визнання за ним права власності на один із видів майна, що входить у спадкову масу, в цілому.

Такий перерозподіл спадкового майна має відбутись виключно у спосіб укладення відповідних цивільно правових угод між спадкоємцями з відчуження (дарування, купівля продаж, міна, тощо) чи перерозподіл певного майна на користь один одного.

Як зазначалось вище, заяв про відмову від прийняття спадщини, які могли бути подані в строки визначені ст. 1270 ЦК України, матеріали спадкової справи не містять, а тому суд констатує, що всі двоє спадкоємців реалізували своє право на подання заяв про прийняття спадщини, не відмовились від спадщини та згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України мають право на 1/2 частину спадкової маси спадкодавця, в тому числі і в спірній земельній ділянці.

Таким чином суд не встановив правових підстав для прийняття визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 права власності на 1/2 земельної ділянки (пай) площею 5,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:003:0056, розташовану на території Михайло-Лукашівської сільської рада Запорізького району Запорізької області.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на нормах спадкового права ЦК України, щодо рівності часток кожного спадкоємця у спадщині (ст. 1267 ЦК України).

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 81, 89, 247, 263,265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину земельної частки (пай) площею 5,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:003:0056, розташовану на території Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) - 14.04.2025.

В порядку п. 4. ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Ольга Валеріївна Швець

14.04.2025