Єдиний унікальний номер № 333/7673/24
Номер провадження № 2/333/4202/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., представника позивачки адвокатки Соколової Н.І., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвокатки Проценко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Говіної Лариси Володимирівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

19.12.2024 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 16.09.2021 приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, штовхнув ОСОБА_2 та наніс руками та ногами не менше трьох ударів в область лівого плеча та спини. В результаті протиправних дій ОСОБА_1 позивач отримала наступні тілесні ушкодження: синці в ділянках лівого плеча, лівої поперекової ділянки, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1794п від 17.09.2021 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В результаті протиправних дій були внесені відомості до ЄРДР 0001153 з подальшим направлення обвинувального акту від 27 грудня 2021 року на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. У зв`язку з вище викладеними обставинами потерпіла проходила діагностику та лікування, що відображено в наступних медичних документах: копія консультаційного висновку спеціаліста-лікаря ОСОБА_3 медичного центру ТОВ «ТопМедікал» від 12.01.2022, копія розшифровки дослідження Діагнастичного центру «Медікум» МРТ головного мозку, стандарта (ЗТ) відносно ОСОБА_2 від 12.01.2022, копія протоколу дослідження Многопрофільної лікарні «ВітаЦентр» рентгенографії шийного відділу Многопрофільної лікарні «ВітаЦентр» рентгенографії шийного відділу від 13.01.2022, копії висновку Унівеситетської клініки Запорізького державного медичного університету від 14.02.2022 дуплексного сканування брахіоцентральних артерій, транскраніальне дуплексне сканування, копія консультативного висновку психотеропевта ТОВ «Банатопрофільна клініка Святого Миколая» від 18.01.2022, копія консультативного висновку завідувача кафедри нервових хвороб ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України» доктора медичних наук Бучакчийської Н.М. від 17.01.2022, копія консультативного висновку клініки сучасної ревматології Запоріжжя від 14.01.2022, довідка ТОВ «Медікал Сервіс», щоденник лікар-кардіолога ВитаЦентр від 13.01.2022, копія довідок, квитанцій, замовлення досліджень, рецептів щодо сплачених грошових коштів мною за проходження медичних обстежень продовж січня 2022 року, копія довідки Діагностичного центру Медікум» від 18.01.2022 з квитанціями, копії квитанцій щодо сплати за медичні консультації, прийоми, огляди, ліки, копія замовлення Медичної лабораторії №RZ0714591 від 13.01.2022, копія консультативного висновку спеціаліста TohMedical від 16.02.2022. Позивачка зазначає, що завдання їй тілесних ушкоджень спричинило матеріальну шкоду у розмірі суму 10975 грн. 00 коп (десять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень), яка виражається у витратах на ліки, лабораторних дослідженнях. Та просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка складає розмір відшкодування грошової компенсації за спричинені моральні страждання відповідно до висновка експерта від 15.03.2022 №1503/22/1 за результатами проведення експертно-психологічного дослідження становить шість мінімальних заробітних плат 6500 х 6= 39000 (тридцять дев`ять тисяч гривень) грн. та витрати за проведення експертного психологічного дослідження науково-теоретичного характеру щодо можливого розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_2 , яка є потерпілою в кримінальному провадженні складає 15101,60 (п`ятнадцять тисяч сто одна гривня 60коп.) Сума моральної шкоди обумовлюється тим, що після скоєння протиправних дій, особі було заподіяно фізичні та душевні страждання, які не можливо компенсувати будь-якими матеріальними цінностями. На підставі викладеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 10975 грн. 00 коп (десять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень) та моральну шкоду у розмірі 39000 (тридцять дев`ять тисяч гривень) та витрати понесені за проведення експертного психологічного дослідження науково-теоретичного характеру щодо можливого розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) 15101,60 (п`ятнадцять тисяч сто одну гривню 60 коп.).

Ухвалою судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05.09.2024 відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання на 29.10.2024.

26.09.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Проценко О.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, надані позивачем докази вважає неналежними. У відзиві зазначила, що досудове розслідування проводилося не об`єктивно, як того вимагає закон. Під час надання показів ОСОБА_4 зазначив, що не мав наміру на умислу заподіяти ОСОБА_2 тілесні ушкодження, а було непорозуміння з дружиною відносно їхньої спільної доньки. Дійсно, з метою захисту дитини, коли вона знаходилася на руках у батька, він відштовхнув позивачку, однак ударів руками та ногами не завдавав, як зазначив про це слідчий. Під час розгляду кримінального провадження судом, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку у зв`язку із закінченням строків давності, цивільний позов залишено без розгляду. Оскільки судом не встановлено та не підтверджено заподіяння ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень відповідачем, ним не визнається факт нанесення останній тілесних ушкоджень, тому стягнення будь-якої шкоди є необґрунтованим.

Ухвалою судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 лютого 2025 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 підтримали позовну заяву, просили суд її задовольнити, зазначивши, що саме через протиправні дії відповідача позивачка понесла як матеріальні витрати так і моральні страждання, які супроводжують її життя і на теперішній час.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представниця ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечували, вважали його необґрунтованим та безпідставним, просили в його задоволенні відмовити, зазначивши, що позивачкою не доведено причинно-наслідковий зв`язок між вчиненням відповідачем дій відносно неї та понесеними витратами як матеріального так і морального характеру.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши наявні докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «СовтрансавтоХолдинг» проти України», а також, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п.3 ч.2ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

У провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувало кримінальне провадження №0001153 від 16 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1ст. 125 КК України. 15.04.2024 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/9256/21 було закрито кримінальну справу на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, з тих підстав, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_1 обвинувачувався належить до кримінального проступку (на момент вчинення - нетяжкий злочин), з часу вчинення ним протиправних дій минуло два роки, він не вчинив інших кримінальних правопорушень, у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 1 ст. 125 КК України. Обвинувачений ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому відомі і повідомлений, що це не є реабілітуючою підставою, яка свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується. Відтак у контексті наведеного не можна визнати виправданими. Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Дана правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Свідок ОСОБА_7 , яка підтвердила подію 16.09.2021 року та наявність синців у потерпілої після зазначеної події, що потерпіла скаржилась на головні болі та біль у спині. Свідок ОСОБА_8 , яка підтвердила, що була очевидцем під час нанесення потерпілій тілесних ушкоджень та після події бачила синці у потерпілої. Свідок також підтвердила про скарги позивачки на головні болі та пригнічений моральний стан потерпілої.

Дослідивши надані суду докази, а саме витягу з ЄРДР; копія висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1794п від 17.09.2021р; копія висновку експерта №с1900/к; копія постанови про призначення судово-медичної експертизи; копія обкладинки кримінального провадження № 0001153; копія обвинувального акту від 27.12.2021 та реєстру; копія ухвали від 29.12.2021 р; копія ухвали Комунарського районного суду від 15.04.2024р; копія ухвали Комунарського районного суду від 15.04.2024р; копія консультаційного висновку спеціаліста-лікаря Келембет- ОСОБА_9 медичного центру ТОВ «ТопМедікал» від 12.01.2022 р., копія консультативного висновку завідувача кафедри нервових хвороб ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України» доктора медичних наук ОСОБА_10 від 17.01.2022; копія розшифровки дослідження Діагнастичного центру «Медікум» МРТ головного мозку, стандарта (ЗТ) відносно ОСОБА_2 від 12.01.2022; копія протоколу дослідження Многопрофільної лікарні «ВітаЦентр» рентгенографії шийного відділу Многопрофільної лікарні «ВітаЦентр» рентгенографії шийного відділу від 13.01.2022 року; копії висновку Унівеситетської клініки Запорізького державного медичного університету від 14.02.2022 року дуплексного сканування брахіоцентральних артерій, транскраніальне дуплексне сканування, копія консультативного висновку клініки сучасної ревматології Запоріжжя від 14.01.2022 р., копія консультативного висновку психотеропевта ТОВ «Банатопрофільна клініка Святого Миколая» від 18.01.2022 р., копія консультаційного висновку спеціаліста-лікаря ОСОБА_3 медичного центру ТОВ «ТопМедікал» від 12.01.2022 ркопія довідки ТОВ «Медікал Сервіс», щоденник лікар-кардіолога ВитаЦентр від 13.01.2022, копія консультативного висновку завідувача кафедри нервових хвороб ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України» доктора медичних наук ОСОБА_10 від 17.01.2022; копія довідки Діагностичного центру Медікум» від 18.01.2022 з квитанціями;копія консультативного висновку спеціаліста TohMedical від 16.02.2022; копія квитанцій щодо сплачених грошових коштів мною за проходження медичних обстежень продовж січня 2022 року; копія замовлення Медичної лабораторії № RZ0714591 від 13.01.2022, копія висновка експерта N? 1503/22/1 науково-теоретичного характеру щодо встановлення можливого розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) від 15.03.2022 № 1503/22/1; копія договору № 0602/22/1 № 0602/22/2 від 06.02.2022 р; копія протоколу узгодження договірної ціни; копія рахунку на оплату № 0602/22/2 від 06.02.2022; копія квитанцій про оплату послуг. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження відшкодування матеріальної шкоди було надано фіскальні чеки на загальну суму 26076 грн. 60 коп. за надання консультацій, придбання медикаментів, лікарських засоби та медичне обстеження ( а.с. 8-12).

Суд вважає доведеним понесення позивачем матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у сумі 26076 грн. 60 коп.

Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, яка полягає у переживаннях, душевному болю, психологічному дискомфорті.

Тому суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та враховує душевні переживання, а тому вважає, що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі відповідно до висновка експерта від 15.03.2022 № 1503/22/1 за результатами проведення експертно-психологічного дослідження становить шість мінімальних заробітних плат у розмірі 39000 (тридцять дев`ять тисяч гривень) грн.

Згідно п. 2, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

Виходячи з положень статей 16і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19)).

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2)у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не виходить, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20(провадження № 61-1132св22)).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Формулювання виключного переліку обставин, які мають істотне значення для визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, аж ніяк не означатиме збільшення для позивачки такого розміру до заявленого у позові. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)).

Аналіз положень статей 11, 23 та 1167ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди(див. постанову Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №757/33629/19 (провадження № 61-18237св20), постанову від 01 грудня 2021 року у справі № 308/14232/18 (провадження № 61-10961св20)).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина першастатті 1168 ЦК України).

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності не означає декриміналізації діяння, а звільняє конкретних осіб від відповідальності за злочин, що ними було вчинено.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання особи чи визнання її невинуватою. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. У в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідний висновок Верховний Суд виклав у постановах, від 14 лютого 2018 року в справі № 398/571/15 (провадження № 61-2505 св 18),від 17 листопада 2020 року в справі № 333/6733/16-к (провадження № 51-4179км20), від 17 серпня 2022 року в справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21).

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23).

Аналогічної позиції дотримується і Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, що відображено в його постановах від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к (провадження № 51-3007км18) та від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17 (провадження № 51-2271км21).

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к (провадження № 51-7731км18), від 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к (провадження № 51-9166км18), від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к (провадження № 51-1491км19), від 10 червня 2021 року у справі № 640/11750/17 (провадження № 51-6089км20), від 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17 (провадження № 51-3298км20), від 27 травня 2021 року у справі № 577/977/19 (провадження № 51 5576км20).

У справі по розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , яке було закрито не з причин відсутності події або складу злочину, а саме у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючими обставинами. Звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, в тому числі моральну шкоду.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну їй моральну шкоду, у зв`язку із вчиненням останнім кримінального правопорушення.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого також завдано потерпілій немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

В момент отримання тілесних ушкоджень та після цього, потерпіла перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Зазначені тривожні емоції тривають до цього часу, раптово виявляючись на тлі загального благополуччя.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Дотепер існують проблеми зі здоров`ям і самопочуттям у вигляді виникнення періодичних болів, необхідності дотримуватися лікувальних та реабілітаційних процедур.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна позивачу внаслідок протиправних дій відповідача.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд погоджується із обґрунтуваннями позивача щодо завданої їй моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, яка полягає у переживаннях, душевному та фізичному болю, психологічному дискомфорті, що призвело до зміни звичного способу його життя та потребувало додаткових зусиль для відновлення.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зокрема, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 38000 (тридцять вісім тисяч гривень) грн., на підтвердження яких, долучає до матеріалів справи наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 16.09.2021 року, додаток до Договору від 01.06.2022 року та акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.06.2022 року.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 38000 грн.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 38000 грн. понесених витрат на правничу допомогу та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 26076,60 грн., моральну шкоду у розмірі 39000 грн., витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 38000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а всього 104287,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Р. Піх