справа № 399/449/21
провадження № 2/399/17/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Москаль Т.В.,

за участі представника позивача, адвоката Гергель К.О.,

представника відповідача, адвоката Білокінь О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

1.визнати незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

2.визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на: - 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», ганок літ. «кр», Літня кухня літ. «Б», прибудова літ «б», сарай літ. «В», прибудова літ. «в», літ. душ літ. «З», вбиральня літ. «Г», погріб літ. «вх/пд», навіс літ. «Д», навіс літ. «Н», огорожа літ. «№1», огорожа літ. «№2», каналізація літ. «кк», вимощення літ. «І».

Обґрунтовані позовні вимоги тим, що 08.04.1989 між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2020 у справі №399/758/20 розірваний та змінено прізвище позивача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ст. 63 СК України, - «Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності».

Згідно з ст. 69 СК України, - «Дружина і чоловік мають право на поділ цього майна незалежно від розірвання шлюбу».

08.08.1991 на підставі Договору купівлі-продажу №153 відповідачем за спільні кошти з позивачем придбано житловий будинок, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в подальшому реконструювався та ремонтувався за рахунок позивача.

21.01.2021 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області у справі №399/525/20 задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області Гришанова А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2019 за № 50312915, на підставі якого державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 34729039 про право власності ОСОБА_2 на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту зазначеного рішення спірний об`єкт нерухомості є об`єктом незавершеного будівництва.

На підставі зазначеного рішення відповідачем скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

27.05.2021 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області у справі №399/252/20 ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5 та визнано за останньою право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибної ділянки) кадастровий номер :50:016:0015 по АДРЕСА_1 та на частку легкового автомобіля ВАЗ 2107, 2004 року виписку, номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 .

Стосовно поділу будинку АДРЕСА_1 , судом відмовлено позивачу через те, що не було заявлено вимоги про визнання за позивачем права власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, яким він став на момент розгляду справи по суті.

Однак зазначеним рішенням суду встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , придбаний у період шлюбу сторонами та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Тобто такий будинок підлягає поділу.

Посилаючись на норми законодавства України, зазначала, що:

відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)»;

відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України: «У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором»;

за змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього.

Системне тлумачення категорій «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статей 350 та 351 ЦК України ) та «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення відносно неї суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та у порядку визначених цивільним законодавством.

У зв`язку з чим посилалася на практику Верховного суду від 14.04.2021 у справі №381/1644/18 щодо застосування матеріальних норм права в спорі з аналогічною правовою природою.

Зазначила, що спірний будинок є завершеним на 100 % та придатний до його експлуатації в якості житлового будинку, підтвердженням чого є факт проживання як позивача так і відповідача в такому будинку. Заявлені Позивачем вимоги стосуються поділу ідеальних часток недобудованого будинку, а не поділу його в натурі.

Правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368,372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток (постанова ВСУ від 11 червня 2012 р. у справі № 6- 66ц11 та правова позиція Верховного суду України від 15.05.2013 р. у справі за № 6- 37цс13).

Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було, на підставі чого частки майна сторін відповідно до сімейного законодавства України є рівними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

У добровільному порядку виділити 1/2 майна відповідач відмовляється, тому позивач змушений звернутися до суду. Щодо розгляду Онуфріївським районним судом Кіровоградської області справи №399/252/20 зі спору між тими самими сторонами, однак з іншим предметом, позивачем зазначено, що, самим Онуфріївським районним судом Кіровоградської області у рішенні від 27.05.2021 справа №399/252/20, зроблено висновок про інший предмет спору, оскільки було заявлено вимогу про визнання права власності на житловий будинок, а не на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями.

Ухвалою від 30.06.2021 забезпечено позов.

Ухвалою від 30.06.2021 позов залишено без руху.

Ухвалою від 12.07.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

10.08.2021 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, з посиланням на ч.1 ст. 2 ЦПК України, що він права, свободи та інтереси позивача не порушував, не заперечував та не оспорював. Зазначив, що він ніколи не заперечував, що в період шлюбу з позивачем за договором купівлі-продажу від 08.08.1991 придбано недобудований житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та те, що на таке майно поширюється режим спільної власності, він сумнів не ставив. Пропозицій від відповідача щодо поділу майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору не отримував, спору між ними не існує. Позивач проживає і користується житловим будинком, документи на будинок також знаходяться у позивача.

Звертав увагу суду на загальну площу придбаного будинку за договором купівлі-продажу від 08.08.1991 85 кв.м. При цьому, позивач у позовних вимогах зазначає площу 82,7 кв.м., причину відповідної розбіжності не називає, при цьому зазначала, що об`єкт після придбання реконструювався та ремонтувався за її рахунок. Вважав такі доводи, відносно реконструкції, ремонту об`єкту за рахунок позивачки, безпідставними, оскільки такі роботи проводились за спільні кошти, джерело походження яких його заробітна плата. При цьому, на проведення будівельних робіт відповідна документація не оформлялась.

З урахуванням змісту рішення від 21.01.2021 Онуфріївського районного суду Кіровоградської області у справі №399/525/20, умов договору купівлі-продажу від 08.08.1991 щодо придбання недобудованого будинку, проведенням державним реєстратором державної реєстрації припинення права власності на будинок на підставі вищевказаного рішення суду, особливостей технічної інвентаризації об`єктів незавершеного будівництва, Інструкція від 24.05.2001 №127, зі змінами та доповненнями, вважав, що наявний у справі технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений за станом на 03.12.2019, не може братись до уваги, як належний та допустимий доказ по справі.

Ухвалою від 16.08.2021 встановлені строки для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою від 10.09.2021 призначено у даній справі судову будівельно технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою від 11.08.2022 відновлено провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою від 23.08.2022 надано експерту КВ КНДІСЕ І. Шевченко, для проведення у даній справі судової будівельно - технічної експертизи, у розпорядження документи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою від 12.08.2024 відновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання

Ухвалою від 09.12.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі та з інших процесуальних питань відмовлено повністю. Закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позові, просила їх задовольнити. Додала, що зі слів позивача відмова відповідача у добровільному поділі майна подружжя ще з 2020 року, підтвердженням чому є заперечення відповідача щодо позову у цивільній справі 399/252/20 та його дії про припинення права власності та скасування реєстраційної дії, що було зроблено з метою затягнути процес та не дати позивачу зареєструвати право власності на частку майна. Уточнила, що по позову твердження про реконструкцію будинку є друкарською помилкою. Зазначила, що зі слів позивача будинок ремонтувався, здійснювався косметичний та поточний ремонти, та оскільки сторони були подружжям, то вказані ремонти здійснювалися і за рахунок позивача у тому числі.

Представник відповідача зазначив, що ті позовні вимоги, які заявлені не можуть бути задоволені. Вважав, що права позивача не порушені. Остання користується будинком, натомість відповідач ним не користується. Оригінали документів знаходяться у позивача. Будинок придбаний в період шлюбу та режим спільного майна відповідач під сумнів не ставив. Позивач жодних пропозицій не висловлювала з приводу добровільного поділу майна в нотаріальному порядку. Після вирішення однієї справи, звернулася до суду з даним позовом. Вважав, що заявлені позовні вимоги є неефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Друга позовна вимога стосується незакінченого об`єкту, відповідно мала б бути позовна вимога про визнання за позивачем права на будівельні матеріали, або визнання права власності за одним із подружжя через компенсацію частки у власності іншому подружжю. Звертав увагу суду на те, що технічний паспорт на будинок, який наявний при матеріалах справи підтверджує те, що він про інвентаризований як закінчений об`єкт. Разом з тим процедура внормована, про що зазначалося у відзиві. На закінчений будівництвом об`єкт складаються одні документи, яких при матеріалах справи немає, на незакінчений об`єкт, інші документи. Проводити таку інвентаризацію може лише БТІ.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.04.1989 (а.с.12 т.1), який розірвано рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2020, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишено прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.32-35 т.1).

Із копії договору купівлі-продажу (а.с. 167, 169, 148 т.1), судом встановлено, що 08.08.1991 ОСОБА_2 купив у ОСОБА_7 житловий будинок недобудований з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №153, на присадибній ділянці присадибних земель Павлиської селищної ради. Житловий будинок належав продавцю ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 08.08.1991 №695 зареєстрованого за №2019/11 у Павлиському відділенні Світловодського техінвентарбюро.

За матеріалами справи судом встановлено, що в провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №399/252/20 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій 27.05.2021 судом ухвалено рішення по суті спору, рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку, набрало законної сили 06.07.2021. Сторонами у вказаній справі за первісним позовом були позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 . Предметом спору, зокрема, була 1/2 частина житлового будинку, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 . В ході розгляду справи судом встановлено, що вказаний будинок, придбаний у період шлюбу сторонами та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу було здійснено його будівництво і на даний час будинок знаходиться в стані незавершеного будівництва, що не заперечувалося сторонами у справі, але позивач відповідач ОСОБА_1 вимог про визнання за нею право власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями не заявляла, а у відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог, суд відмовив (а.с.13-23 т.1).

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.24-29 т.1) судом встановлено, що паспорт виготовлений станом на 03.12.2019 за адресою будинку по АДРЕСА_1 , за замовленням ОСОБА_2 . Встановлено, що загальна площа приміщень по домоволодінню 82,7 кв.м., з яких житлова площа 58,5 кв.м., допоміжна 24,2 кв.м.

Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 16.06.1980 (а.с.116-121 т.2) погашений 03.02.2019.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 у справі №399/525/20 (а.с.37-42 т.1) судом встановлено, що позов ОСОБА_2 до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області Гришанова А.І., третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області Гришанова А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2019 року за № 50312915, на підставі якого державним реєстратором було проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 34729039 про право власності ОСОБА_2 на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.06.2021 № 263133107 (а.с.43-44 т.1) судом встановлено, що у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявна інформація про житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 82,7 кв.м., житлова площа 58,5 кв.м., із зазначенням матеріалів стін та літерним описом, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер :50:016:0015, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га. У реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про право власності відсутні.

Із висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 №2938/22-27 (а.с.205-224 т.2) судом встановлено, що експерт виснував, керуючись вимогами нормативних документів чинними в галузі будівництва на території України, наданими замовником матеріалами та результатами візуально-інструментального методу дослідження було встановлено, що ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на час проведення експертизи складає 100 %.

Приймаючи до уваги розрахунки відповідно до загальної та житлової площі незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та вимоги ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення. Зміна №1» можливо зазначити, що відсутня необхідність добудови зазначеного будинку для його повноцінної експлуатації двома власниками ідеальних часток.

Дійсна площа незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 складає 82,7 кв.м., як зазначено в технічному паспорті станом на 03.12.2019 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, у редакції чинній на час придбання спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

За змістом ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі 488/3103/17-ц суд виснував, що у ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351 ЦК України), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883 ЦК України), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, необхідно визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду, оскільки її фізичне створення розпочато, однак не завершено.

Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 і, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 158/2404/13-ц (провадження № 61-21466св18).

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено і у постанові ВС від 14.04.2021 справа № 381/1644/18.

З приводу посилання представника відповідача на постанову ВП ВС від 12.04.2023 у справі № 511/2303/19 щодо відступу від висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 07.09.2016 у справі № 6-47цс16, а не від відступу у справі №381/1644/18 від 14.04.2021, як про це зазначав представник відповідача, та на постанову ВС у справі 161/20166/20 від 24.07.2024, судом зазначається, що предметом спору у справі № 511/2303/19 був будинок, що відноситься до категорії самочинно збудованих. Те ж саме стосується і постанови ВС у справі 161/20166/20 від 24.07.2024, де ВС посилався на норми ч.1 ст. 376 ЦК України.

Предметом спору у даній справі є незавершений будівництвом житловий будинок, який має ступінь готовності 100%, використовувався сторонами за призначенням, відсутня необхідність добудови зазначеного будинку для його повноцінної експлуатації двома власниками ідеальних часток, збудований на земельний ділянці з цільовимпризначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га, кадастровий номер :50:016:0015.

Відповідно, правова позиція ВП ВС від 12.04.2023 у справі № 511/2303/19 щодо відступу від висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 та постанова ВС у справі 161/20166/20 від 24.07.2024 не підлягають застосуванню у даній справі.

Постанова ВС від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц не підлягає застосуванню у даній справі, оскільки предмети та підстави позовів різні.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що спірний будинок є об`єктом незавершеного будівництва, ступінь готовності якого складає 100% та придатний до його експлуатації за призначенням, і сторони його використовували за призначенням, відсутня необхідність добудови зазначеного будинку для його повноцінної експлуатації двома власниками ідеальних часток. Придбання будинку у період шлюбу та те, що останній є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, сторонами не заперечувалося.

Із матеріалів справи та пояснень представника позивача судом встановлено наявність спору між сторонами щодо поділу майна подружжя. Звернення позивача до суду з позовом у даній справі, є продовженням захисту своїх прав, за результатами розгляду судом справи №399/252/20, провадження 2/399/5/2021.

Дійсна площа незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 складає 82,7 кв.м., як зазначено в технічному паспорті станом на 03.12.2019 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказане зазначено у висновку експерта з наведеним описом відповіді по другому питанню.

Представник позивача в судовому засіданні уточнила, що по позову твердження про реконструкцію будинку є друкарською помилкою. Зазначила, що зі слів позивача будинок ремонтувався, здійснювався косметичний та поточний ремонти, та оскільки сторони були подружжям, то вказані ремонти здійснювалися і за рахунок позивача у тому числі.

З приводу позиції сторони відповідача, що наявний у справі технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений за станом на 03.12.2019 не може братись до уваги, як належний та допустимий доказ по справі з огляду на змісту рішення від 21.01.2021 Онуфріївського районного суду Кіровоградської області у справі №399/525/20, умов договору купівлі-продажу від 08.08.1991 щодо придбання недобудованого будинку, проведенням державним реєстратором державної реєстрації припинення права власності на будинок на підставі вищевказаного рішення суду, особливостей технічної інвентаризації об`єктів незавершеного будівництва, Інструкція від 24.05.2001 №127, зі змінами та доповненнями, судом зазначається наступне.

Суд бере до уваги, що технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.24-29 т.1) виготовлений станом на 03.12.2019 за адресою будинку по АДРЕСА_1 , за замовленням ОСОБА_2 , тобто відповідача у справі.

Технічний паспорт є чинний, не погашений, останній за датою виготовлення. Будь-якого іншого технічного паспорту суду не надано.

З технічного паспорта судом встановлено, що будинок було збудовано до 05 серпня 1992 року (а.с.28 т.1), а відповідно до ч. 2 статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим. Зазначена норма закону в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016.

Враховуючи вищезазначене та положення статей 77-78 ЦПК України відсутні підстави для визнання технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами неналежним та недопустимим доказом.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку що заявлені вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України, при цьому судом враховано, що представником позивача до закінчення судових дебатів у справі, зроблено заяву щодо подачі доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Крім того, слід зазначити, що позивачем при сплаті судового збору за позовну вимогу майнового характеру надмірно сплачений судовий збір в розмірі 955,13 грн., з врахуванням того, що позивач просила визнати за нею 1/2 частину вищевказаного майна, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Визнати незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», ганок літ. «кр», Літня кухня літ. «Б», прибудова літ «б», сарай літ. «В», прибудова літ. «в», літ. душ літ. «З», вбиральня літ. «Г», погріб літ. «вх/пд», навіс літ. «Д», навіс літ. «Н», огорожа літ. «№1», огорожа літ. «№2», каналізація літ. «кк», вимощення літ. «І».

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1863,13 грн., судового збору за забезпечення позову 454,00 грн., та витрат, пов`язаних з розглядом справи - за проведення експертизи - 11326,20 грн.

Роз`яснити щодо надмірно сплаченого судового збору позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко