Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/193/25

07 квітня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника служби у справах дітей

Надвірнянської міської ради

Івано-Франківської області - Попової Н.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання особи такою що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

27.01.2025 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як їх законний представник, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року до розгляду даної справи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено службу у справах дітей Надвірнянської м/ради Івано-Франківської області.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, щойому належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

12.09.2006 року він уклав шлюб із відповідачем - ОСОБА_2 , який був зареєстрований у ВРАЦС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які станом на даний час зареєстровані у його квартирі.

Стверджує, що його діти у даній квартирі зареєстровані, однак фактично з січня 2022 року в ній не живуть, оскільки там відсутні умови для їх проживання.

Також зазначає, що з січні 2022 року відповідач ОСОБА_2 разом із дітьми перейшли проживати до її ( ОСОБА_2 ) матері - ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження №1966 від 27.11.2024 р.

Відповідач ОСОБА_2 як колишній член сім`ї у спірній квартирі разом із дітьми на даний час не проживають з січня 2022 року. Крім того, відповідач не оплачує плати за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участі у спільному побуті.

Відповідно він, як власник квартири, не може в повній мірі здійснювати своє право власності (зокрема не може оформити субсидії на комунальні послуги і т.п.), а також розпоряджатися належним йому майном, так як в квартирі залишаються зареєстрованими неповнолітній син - ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 .

Вважає, що діти втратили право користування квартирою, що в АДРЕСА_3 , у зв`язку з тривалою, понад три роки без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації.

А він, як власник житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Стислий виклад позиції позивача:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 і належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась заздалегідь та належним чином.

Разом з тим, на адресу суду направила заяву про слухання справи у її відсутність в якій зазначила, що через зайнятість на роботі і у зв`язку з тим, що вона разом з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постійно проживають за межами України, вона не зможе з`явитися на судове засідання, а тому просить суд слухання проводити без її участі.

Позов ОСОБА_2 визнає і не заперечує проти його задоволення, оскільки в квартирі АДРЕСА_1 вони разом з дітьми ніколи не проживали, а тільки там зареєстровані. Сам будинок знаходиться в аварійному стані, через що проживати там небезпечно для дорослих, а тим більше для дітей.

Тому визнання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 жодним чином не порушує їх прав та інтересів, оскільки їхні діти є забезпечені житлом.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Надвірнянської РДА Попова Н.В. в судовому засіданні пояснила, що визначальним в даній справі є те, щоб права та інтереси неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не були порушені. У прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як їх законний представник про визнання особи такою, що втратила право користування житлом залишена без руху.

Згідно ухвали судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2025 року провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2025 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги заяву відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, позивачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . Наведені обставини підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.02.1995 р., свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №Д-397 від 17.03.2006р., зареєстрованого Івано-Франківським оБТІ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10271934 від 03.04.2006 р., договором дарування частини квартири №1821 від 25.05.2006р. зареєстрованого Івано-Франківським оБТІ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13686679 від 24.02.2007р. (а.с.9-13).

З`ясовано також, що ОСОБА_2 12.09.2006 року уклав шлюб із відповідачем - ОСОБА_2 , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис за №154 (а.с.14).

Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які станом на даний часі зареєстровані у його квартирі, що підтверджується довідкою №1033861 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.11.2024 р. (а.с.15-17).

Як вбачається з долученого до матеріалів даної справи акту обстеження №1966 від 27.11.2024р., який складений депутатом Надвірнянської м/ради Цибулько Є.О., зі слів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 , однак тут не проживають з січня 2022 року, фактично проживають у бабусі ОСОБА_6 . Також в акті зазначено, що в помешканні незадовільні умови для проживання дітей (а.с.18).

Оскільки позивач ОСОБА_2 є власником зазначеної квартири і на даний час не бажає, щоб відповідачі були зареєстрованими в ній, то він, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Норми права, які застосував суд:

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України)

У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

В силу ст.160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків.

Малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Інтереси дітей даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у спірній квартирі не проживають. Залишення неповнолітніх дітей зареєстрованими в спірній квартирі суперечитиме ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.

Висновки суду:

Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 зареєстрованому по цій же адресі, так як з січня 2022 року не проживають у спірній квартирі, не проводять оплату житлово-комунальних послуг. Також у домоволодінні відсутні їх особисті речі та засоби першої необхідності. Крім того, власник квартири - позивач по справі не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у вказаній квартирі.

На підставі ст.ст.319, 346, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, Конвенції ООН Про права дитини, ст.160 СК України, ст.ст.7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання особи такою що втратила право користування житлом - задоволити.

Визнати неповнолітніх: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 14.04.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.