Справа № 677/1091/24
Провадження № 2/677/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.04.2025 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Шовкуна В.О.,

за участі секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,

учасники провадження (сторони):

представник позивача адвокат Ковальчук І.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Красилівської міської ради Хмельницької області в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що 17.01.2000 року ОСОБА_2 та він уклали усний договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження якого ОСОБА_2 надав відповідну розписку у присутності свідків та зобов`язався до 10.09.2001 року переоформити документи. Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 напідставі договору купівлі-продажу будинку від 16.06.1999 року. Після написання розписки та отримання грошових коштів, ОСОБА_2 повідомив, що виїздить на постійне місце проживання за адресоюАДРЕСА_2 . Він з 24.01.2001 року по теперішній час фактично проживає і веде господарство із сім`єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Він проживає у будинку відкрито, з дозволу та за відома сільської ради та односельчан. Факт його проживання за даною адресою також підтверджується квитанціями про сплату послуг з електропостачання, водопостачання та газопостачання. Також факт його відкритого володіння за вказаною адресою підтверджується договором на користування електричною енергією від 25.05.2000 року. Жодна особа, його фактичне право власності не заперечує, однак, на будинок він не має жодних правовстановлюючих документів, що створює ряд незручностей. З моменту його вселення в будинок пройшло понад 10 років. Також, у лютому 2005 року він надсилав листа з проханням провести угоду купівлі-продажу будинку на адресу проживання ОСОБА_2 в Туркменистан, але жодної відповіді отримав.Вище наведені факти підтверджують, що домоволодіння не є спірним, факт його добросовісного проживання в даному домоволодінні підтверджується відповідними довідками. За таких обставин просить суд позов задовольнити.

Аргументи учасників справи.

Відзив на позов відповідач до суду не подав.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити.

Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області подала до суду заяву в якій просить суд розгляд прави проводити у їх відсутність та покладається на розсуд суду щодо прийняття рішення по справі.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позові, повідомили, що були присутні при написанні розписки та передачі коштів. Позивач відкрито користується та розпоряджається спірним майном. Відповідач з 2005 року в селі більше не з`являвся.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Судом встановлено, що 17.01.2000 року відповідач ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 уклали усний договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підтвердження якого ОСОБА_2 надав відповідну розписку у присутності свідків та зобов`язався до 10.09.2001 року переоформити документи (а.с. 6).

Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_6 напідставі договору купівлі-продажу будинку від 16.06.1999 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с. 7) та копією технічного паспорту (а.с. 8-10).

Після написання розписки та отримання грошових коштів, ОСОБА_6 повідомив, що виїздить на постійне місце проживання за адресоюАДРЕСА_2 .

Згідно довідки виданої Печеським старостинським округом №10 від 03.06.2024 року позивач ОСОБА_1 з 24.01.2001 року по теперішній час фактично проживає і веде господарство із сім`єю у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 проживає у будинку відкрито, з дозволу та за відома сільської ради та односельчан.

Факт проживання за даною адресою позивача ОСОБА_1 також підтверджується квитанціями про сплату послуг з електропостачання, водопостачання та газопостачання (а.с. 12-15).

Також факт відкритого володіння позивачем ОСОБА_1 за вказаною адресою підтверджується копією договору на користування електричною енергією від 25.05.2000 року (а.с. 16), та іншими копіями квитанцій по сплаті комунальних платежів (а.с. 12-15, 17-21).

Жодна особа, фактичне право власності позивача ОСОБА_1 не заперечує, однак, на будинок він не має жодних правовстановлюючих документів, що створює ряд незручностей.

З моменту вселення позивача ОСОБА_1 в будинок пройшло понад 10 років.

У лютому 2005 року позивач ОСОБА_1 надсилав листа з проханням провести угоду купівлі-продажу будинку на адресу проживання ОСОБА_6 в Туркменистан, але жодної відповіді отримав (а.с. 22).

Вище наведені факти підтверджують, що домоволодіння не є спірним.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої ст. 344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст.344ЦК України). (п. 9 Постанови).

З врахуванням вказаних норм законодавства правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме:

- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння;

- добросовісність заволодіння чужим майном;

- відкритість володіння; - безперервність володіння;

- сплив установлених строків володіння;

- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути без титульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України , згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито та безперервно, добросовісно користується понад 10 років майном, яке належить відповідачу по справі, продовжує відкрито, безперервно володіти ним, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач Красилівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, м. Красилів, площа Незалежності, 2; .

Суддя В.О. Шовкун