Справа № 346/5641/24
Провадження № 2-др/342/3/25
15 квітня 2025 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
секретаря судового засідання Малик Г.В.
з участю представника позивачки ОСОБА_1 представника відповідача Ковтун Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції заяву Мінченка Ярослава Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного фермерського господарства «Геліос» про розірвання договорів оренди землі,
Мінченко Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до відповідача, приватного фермерського господарства «Геліос», про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 11.09.2024 між ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Мінченко та Партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №11-09/7/24, сторонами оформлено та підписано замовленням №1, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги, яким деталізовано опис наданих послуг та розмір гонорару за надані правничі послуги. Сторони встановили фіксований розмір гонорару 10 000 гривень. 08.04.2025, за результатами надання правових послуг за замовленням №1 від 11.09.2024, сторонами підписано акт наданих послуг №179 від 08.04.2025, яким деталізовано опис наданих послуг та розмір гонорару за результати розгляду справи №346/5641/24 на загальну суму 10 000 гривень. Акт підписано в електронній формі за допомогою кваліфікованого електронного підпису: адвокатським бюро накладено КЕП на підписаний позивачем файл.
У судовому засіданні представник заявниці Мінченко Я.В. заяву підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача адвокат Ковтун Н.О. у задоволенні заяви просила відмовити, зазначивши, що представник позивачки до закінчення судових дебатів не висловив прохання про стягнення витрат на правову допомогу, крім цього, представнику безпосередньо не надійшли матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, такі документи відправлені довірителю, також не зрозуміло, чи накладено на документ електронний підпис.
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд зазначає наступне.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2025 року позов ОСОБА_2 до Приватного фермерського господарства «Геліос» про розірвання договорів оренди землі задоволено. Розірвано договір оренди землі № 7/17 від 09.03.2017 (кадастровий номер :05:001:0036), площею 1,8265 га, укладений між ОСОБА_2 та Приватним фермерським господарством «Геліос». Розірвано договір оренди землі № 6/17 від 09.03.2017 (кадастровий номер :08.002:0126), площею 0,2083 га, укладений між ОСОБА_2 та Приватним фермерським господарством «Геліос». Стягнуто з Приватного фермерського господарства «Геліос» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1937, 92 гривень.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124,129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19).

У постанові від 31 липня 2024 року у справі №916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині 8 статті 129 ГПК України (аналогічна норма міститься у частині 8 статті 141 ЦПК України). У вказаній нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

Наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20).

З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відсутність заяви до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі №910/216/23.

Встановлено, що у позовній заяві (пункт 4) представник позивачки заявляв про суми судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи, зокрема, судовий збір у розмірі 1937,92 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн та витрати на отримання довідок з державних реєстрів у розмірі 197 гривень

Отже, у першій заяві по суті спору представник позивачки заявив орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, що спростовує твердження представника відповідача про незаявлення до судових дебатів про розподіл витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що разом із заявою про ухвалення додаткового рішення на підтвердження факту понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу надано: договір №11-09/7/24 про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_2 , та Адвокатським бюро «Мінченко та партнери» 11.09.2024; замовлення №1 від 11.09.2024 (додаток №1 до договору №11-09/7/24 від 11.09.2024), згідно якого сторони погодили фіксований розмір гонорару у судовій справі про розірвання договорів оренди землі №6/17 та №7/17 від 09.03.2017, що складає 10000 грн та включає в себе: досудове врегулювання спору (написання листів, адвокатських запитів, тощо), вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики, надання юридичної консультації, підготовка та складання позовної заяви, формування доказів, оформлення і надсилання позовної заяви, підготовка відповіді на відзив, відповіді на апеляційну та касаційну скаргу (за потреби), підготовка та складання всіх необхідних клопотань, заяв, пояснень та інших процесуальних документів, які необхідні для захисту прав та законних інтересів клієнта в судах всіх інстанцій, участь у судових засіданнях, в судах всіх інстанцій (за потреби), супровід виконання судового рішення. Крім гонорару, клієнт сплачує Бюро участь адвоката у кожному судовому засіданні по 2000 гривень. Сторони погодили, що розрахунок за надані послуги здійснюється клієнтом на користь адвокатського бюро протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Щодо зазначення представником відповідача про ненадіслання їй вказаної заяви, наведене спростовується долученою квитанцію №3170483 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС ПФГ «Геліос».

Також у судовому засіданні встановлено, що акт надання послуг №179 від 08.04.2025 підписано представником позивачки адвокатом Мінченком Я.В. власноручним та електронним підписом, ОСОБА_2 підписала даний акт за допомогою електронного підпису.

У Постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21 (адміністративне провадження № К/990/30188/22) Верховним Судом зазначено:«…згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».

Таким чином, на думку суду, враховуючи факт задоволення позовних вимог, співмірний розмір правничої допомоги, з урахуванням складності даної справи, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне задоволити вимоги про стягнення витрат на правову допомогу частково у розмірі 8 000 гривень.

Також, оскільки рішенням суду не вирішено питання про стягнення витрат на отримання довідок з державних реєстрів, суд задовольняє вимоги позову у цій частині у розмірі 197 гривень, які підлягають до стягнення з ПФГ «Геліос».

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного фермерського господарства «Геліос» про розірвання договорів оренди землі задовольнити частково.

У цивільній справі № 346/5641/24 за позовом ОСОБА_2 до приватного фермерського господарства «Геліос» про розірвання договорів оренди землі ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з приватного фермерського господарства «Геліос», , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень та 197 гривень витрат на отримання довідок з державних реєстрів.

Додаткове рішення суду є невід`ємною частиною рішення від 08 квітня 2025 року.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії додаткового рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- представник позивачки ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

- відповідач - Приватне фермерське господарство «Геліос», адреса: вул.Острозького князя, 29, м.Тернопіль, 46008, ;

- представник відповідача Ковтун Надія Олександрівна, адреса: вул.Коновальця, 19/21, м.Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область.

Суддя: Андріюк І.Г.