РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

місто Чернігів

Справа №751/10156/24

Провадження №2/751/224/25

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретар Барбаш М. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвокат Минець Олександр Васильович

розглянувши у судовому засіданні, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 180247 гривень 27 копійок.

Позов обґрунтовано тим, що з 06.05.2006 по 25.03.2010 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.12.2019 року із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні у Менському відділі державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП №61439257, яке відкрито згідно виконавчого листа №751/7169/19, виданого 18.12.2019 Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що до вимог про нарахування пені на заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла за період з 08.07.2017 по теперішній час, підлягає застосуванню редакція ст.196 СК України, яка набрала чинності з 08.07.2017 року.

За інформацією наданою на адвокатський запит, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП №61439257 за 2023 та 2024 роки здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. Починаючи з квітня 2023 по вересень 2024 років наявна заборгованість в сумі 180247 гривень 27 копійок.

05.02.2025 року відповідач ОСОБА_2 на адресу суду надіслав відзив на позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити.

Заперечення обґрунтовано тим, що підставою виникнення заборгованості, на думку позивача, є несвоєчасна сплата аліментів по виконавчому листу № 751/7169/19, виданого 18.12.2019 року Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2018 рок та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 751/7169/19, виданий 18.12. 2019 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, перебував на виконанні у Менському відділі державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження АСВП № 61439257).

З дати надходження виконавчого документа до відділу ДВС, всі стягнення із його заробітної плати (доходу) утримувались та контролювались виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що жодних дій, щодо ухилення від виконання боргових зобов`язань не вчиняв.

27.01.2023 року відповідачу вручили мобілізаційну повістку, а вже 30.01.2023 року він був призваний та направлений на БЗВП в смт. Гончарівське.

Повідомити державного виконавця про зміну місця роботи у нього не було можливості. Нарахування виплат йому, як військовому, здійснювались на той же рахунок, з якого всі попередні роки вираховувались аліменти. Нових рахунків не було. Після проходження навчання, з 14.04.2023 року він був зарахований до особового складу бойової бригади та приступив до виконання службових обов`язків.

Заробітна плата надходила на його банківський рахунок два рази на місяць, до цих нарахувань входило основне грошове забезпечення військовослужбовця та додаткові виплати, розмір яких залежав від місця локації бригади та особливостей виконуваних нею завдань. Тому розмір нарахувань не був фіксованим, суми виплат кожного місяця були різними.

Всі попередні роки, навіть при зміні місця роботи, відповідач отримував заробітну плату без 25 %, згідно виконавчого провадження. Вважав таким, що і за час проходження служби, аліменти стягуються так само.

У зв`язку із значним погіршення стану здоров`я, 25.05. 2024 року медичною службою військової частини був направлений на лікування за місцем проживання до кардіологічного відділення Чернігівської обласної лікарні, згодом переведений до Чернігівського військового госпіталю. Номер мобільного телефону та реєстрацію місця проживання не змінював, проте жодного повідомлення поштою чи в телефонному режимі ні від державного виконавця, ні від позивача про наявність боргу відповідач не отримував.

У червні 2024 року, відповідач отримав повідомлення від Приватбанку про арешт рахунків. Оскільки перебував у цей час на лікуванні у м. Чернігів, не зміг особисто приїхати до банківської установи та виконавчої служби у м. Мена, пізніше дізнався, що у нього наявний борг по аліментах, які не сплачені з лютого 2023 року. Після того, як зв`язався з військовою частиною, утворений борг сплачений повністю. Як виявилось, державний виконавець надсилала виконавче провадження на адресу його військової частини, документи не були своєчасно отримані, що стало причиною утворення заборгованості по сплаті аліментів.

За довідкою № 822 військової частини НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 від 14.08.2024 року, ОСОБА_2 , дійсно у період з 24.05.2023 по 17.09.2023, з 02.10.2023 по 29.11.2023, з 06.12.2023 по 06.12.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Виходячи зі змісту вказаної довідки, він фізично не міг контролювати хід виконавчого провадження, бо перебував у зоні бойових дій, де відсутній зв`язок, можливість скористатись банківською картою та ін.

Під час проходження військової служби, погіршився стан здоров`я, рішенням Центральної військово-лікарської комісії від 01.08.2024 року відповідач визнаний непридатним до несення військової служби, з виключенням з військового обліку. Звільнений з лав ЗСУ 14 вересня 2024 року.

За станом здоров`я вимушений перебувати на обліку у Державній службі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю, близько 9000 гривень на місяць.

Вважає, що заборгованість виникла з поважних причин, не з вини відповідача, що відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, навпаки виключає можливість стягнення неустойки (пені).

Причинами виникнення заборгованості стало не своєчасне отримання поштового відправлення - постанови державного виконавця, військовою частиною, де відповідач перебував на службі, та як наслідок затримка та неправильне перерахування аліментів.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2025 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача про витребування доказів.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належно, 26.03.2025 року надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належно. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 18.05.2010 року, про що складено відповідний актовий запис № 38. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище: йому ОСОБА_5 , їй ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим Менським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.11).

Згідно із копією повторного свідоцтва про народження серії

НОМЕР_4 , виданого Менським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 26.05.2018 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 (а.с.15).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.12.2019 року, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2018 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-14).

На виконанні у Менському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 751/769/19 виданий 18.12.2019 року Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

30.01.2023 року ОСОБА_2 призваний на військову службу по мобілізації та направлений на БЗВП в АДРЕСА_1 . З 14.04.2023 року відповідач був зарахований до особового складу бойової бригади та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 822 від 14.08.2024 року, ОСОБА_2 , дійсно в період з 24.05.2023 по 17.09.2023, з 02.10.2023 по 29.11.2023, з 06.12.2023 по 06.12.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.37).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 987 від 27.06.2024 року, лейтенант ОСОБА_2 непридатний до військової служби, з виключенням з військового обліку, потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів, необхідних для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу (а.с.39).

Відповідно до витягу із наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 179 від 23.08.2024 року, лейтенанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, з виключенням з військового обліку (а.с.38).

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 36/25/327/В від 18.02.2025 року, згідно постанови КМУ № 1338 від 15.11.2024 року, враховуючи помірний ступінь порушення життєдіяльності, ОСОБА_2 визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи, терміном на 1 рік (а.с.45-54).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 61439257, станом на 15.09.2024 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. 15.09.2024 року дитині, ОСОБА_3 , виповнилося 18 років.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна немає договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

У постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі № 569/14819/19 зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене також узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими в постановах від 25.04.2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року в справі № 333/6020/16-ц.

Разом з тим, тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному конкретному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем заборгованість зі сплати аліментів, за період з квітня 2023 по вересень 2024 року, виникла не з його вини, погашена у повному обсязі 31.06.2024, тому підстави для стягнення пені відсутні.

Враховуючи що вина відповідача в утворенні заборгованості по аліментах до часу коли він дізнався про наявність заборгованості відсутня, інше у судовому засіданні не доведено, умислу на ухилення від сплати аліментів та заборгованості у відповідача не було, тому відсутні правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

Керуючись статтями 195, 196 СК України, статтями 4, 12-13, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 180247 гривень 27 копійок відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2025 року

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Суддя С. М. Ченцова