Справа № 344/1069/25
Провадження № 2/344/1837/25
У Х В А Л А

15 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

15.04.2025 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, вимогами якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо продажу квартири АДРЕСА_1 та щодо розпорядження будівельними матеріалами, що знаходяться у цій квартирі.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявниця покликається на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем було набуто: автомобіль Volkswaqen Bora, номерний знак НОМЕР_1 , що згідно баз даних Єдиного державного реєстру ТЗ МВС зареєстрований за ОСОБА_2 з 29.12.2020 та рахувавсяя за ним на обліку на час подання позову та відкриття провадження в справі; 3-х кімнатна квартира номер АДРЕСА_1 , право власності на яку згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 71265088 від 24.01.2024 приватним нотаріусом Стецьків Д.М. та на підставі технічного паспорту, виданого 01.12.2023 та довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску у повному обсязі від 04.12.2023.

Заявниця зазначає, що після порушення нею судового спору про поділ майна, у якому вона заявила про виділення їй в натурі цього автомобіля, відповідач оперативно провів його оцінку та без її відома і згоди продав автомобіль Volkswaqen Bora, номерний знак НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2025/5120212 від 06.02.2025, долученого до поданого суду клопотання від 25.02.2025 у першому підготовчому засіданні. При цьому, до клопотання долучено копію договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2025/5120212, у якому викреслено (замальовано) особу (прізвище, ім`я, по батькові) Покупця з тим, щоб ускладнити оспорення цього договору з участю Покупця.

Крім цього, після ознайомлення з долученими до клопотання представника відповідача невідомо коли зробленими світлинами квартири АДРЕСА_1 , вона звернулась в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» про проведення обстеження квартири та її оцінку, яке проводилось 03.04.2025 та виявила, що відповідачем вивезено з квартири будівельні матеріали, зокрема ламінат, який згідно накладної на покупку було доставлено поставщиком/продавцем на цю квартиру, а також сантехніку, про яку сам відповідач писав у клопотанні, що вона ним ніби-то особисто придбана і встановлена забудівником. Тоді як згідно заявлених нею позовних вимог придбання будматеріалів і проведення внутрішньоквартирних будівельних робіт, складають предмет їх оціночної вартості для визначення частки у спільному майні, вкладеному під час шлюбу.

Таким чином, є очевидним, що відповідач вдався до недобросовісних дій прямо під час відкритого судового провадження зі спору про поділ спільного сумісного майна, зневажаючи не тільки її права на справедливу частину спільно набутого під час шлюбу майна, але й проявляючи явну неповагу до суду, надаючи недостовірні дані та документи, вводячи в оману такими випереджуючими діями, нівелюючи тим самим об`єктивний справедливий розгляд судом справи на підставі закону.

За таких обставин, коли відповідач без її відома та згоди, прямо у процесі судового спору продав за символічну ціну невідомо кому спільно придбаний під час шлюбу автомобіль, вивіз зі спірної квартири спільно придбані будівельні матеріали з тим, щоб зменшити або виключити її частку у спільному майні при його поділі, відкладає/затягує розгляд справи непідтвердженими клопотаннями про неявку з поважних причин, є реальна загроза вчинення ним подальших дій з відчуження решти майна, тому слід вжити передбачених законом заходів забезпечення позову, шляхом заборони відчуження майна, до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 400/5954/20).

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою надасть змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Вищенаведене кореспондується з практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя, а саме: автомобіля Volkswaqen Bora, номерний знак НОМЕР_1 ; квартири номер НОМЕР_2 у новобудові по АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, водночас наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, буде встановлено судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням заявниці про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо продажу квартири АДРЕСА_1 , може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, а відтак суд приходить до висновку, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Запропонований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому слід вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо продажу квартири АДРЕСА_1 .

Інші вимоги заяви суд не вважає належно обґрунтованими.

За змістом ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 261, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) вчиняти дії щодо продажу квартири АДРЕСА_1 .

В решті вимог заяви відмовити.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.