Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/152/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14.04.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/152/25

сторони у справі:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,

відповідач ОСОБА_1 ,

вимоги позивача стягнення заборгованості,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі по тексту - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» посилалася на те, що між товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі по тексту ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_1 07.09.2021 укладено договір позики № 77523483.

22.02.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі ТОВ «Вердикт Капітал») укладено Договір факторингу №22/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №77523483.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77523483.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №77523483 від 07.09.2021 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 14065,69 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 6414,52 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 7650,12 грн, нараховані 3% річних - 1,05 грн.

Крім того, 07.09.2021 ОСОБА_1 уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі ТОВ «Мілоан») договір споживчого кредиту № 4934052.

28.12.2021 було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4934052.

10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4934052

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4934052 від 06.10.2021, що підлягає стягненню з позичальника становить 30560,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26560,00 грн.

Зважаючи на вищевказане просить стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» з відповідача вищевказані суми заборгованості, 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 13000 грн витрат на правову допомогу.

Відзив на позов відповідач до суду не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у позовній заяві просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи, та щодо винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, заперечень щодо задоволення позову суду не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

29.01.2025 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

14.04.2025 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Щодо договору позики № 77523483 від 07.09.2021 року.

07.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77523483, відповідно до якого умов якого позикодавець зобов`язався надати відповідачу кошти в розмірі 8267 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 64 дні, кінцева дата повернення позики 09.11.2021 рік.

Знижена процентна ставка за день користування позикою (фіксована) 1,44 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину) 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 12876,86 %. Орієнтовна загальна вартість позики 13516,44 грн.

Договір було підписано відповідачем ОСОБА_1 07.09.2021 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором y1p7G5FMfP.

Відповідачем ОСОБА_1 у договорі позики № 77523483 від 07.09.2021 року у пункті 28 зазначено реквізит електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .

22.02.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло права грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься у Реєстрі боржників.

Згідно з витягом з Реєстру боржників № 1 від 22.02.2022 року до Договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, під № 7473 значиться боржник ОСОБА_1 , договір позики № 77523483 від 07.09.2021.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» за плату відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло права грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься у Реєстрі боржників.

Згідно з витягом з Реєстру боржників від 10.01.2023 року до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, під № 78417 значиться боржник ОСОБА_1 , договір позики № 77523483 від 07.09.2021.

Згідно довідки «КД-000004390/ТНПП від 18.12.2024 ТОВ «ФІНЕКСПЕРС», на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 07.09.2021 року перераховано 8267 грн, номер платежу flfe3dfb-8351-4686-baff-32fcc1dbbd18.

Позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення позики за договором позики № 77523483 у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 14065,69 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 6414,52 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 7650,12 грн, нараховані 3% річних - 1,05 грн.

Докази пролонгації договору № 77523483 від 07.09.2021 року після 09.11.2021 року в матеріалах справи відсутні.

Щодо кредитного договору № 4934052 від 06.10.2021 року.

Крім того, 06.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4934052 (надалі Договір), відповідно до якого умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався надати позичальнику кошти в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 15 днів з 06.10.2021 (строк кредитування). Згідно з п. 1.3 договору, кінцева дата повернення кредиту 21.10.2021.

Згідно з п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Договір про споживчий кредит № 4934052 не містить зазначення номера карткового рахунку ОСОБА_1 .

Сторони договору № 4934052 обумовили істотні умови договору кредиту: комісію за надання кредиту, яка становить 1160 грн, та нараховується за ставкою 29 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1), проценти за користування кредитом: 1800 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2), стандартну базову ставку 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6), тип процентної ставки: фіксована (п. 1.7).

Також договір містить узгоджені сторонами умови пролонгації договору (п. 2.3 договору).

Договір було підписано відповідачем ОСОБА_1 , шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором W50464 (а.с. 37)

Згідно з п. 5 паспорту споживчого кредиту № 4934052, який є додатком № 2 до договору, позичальник може продовжити строк кредитування на пільгових умовах відповідно до 2.3.1.1 Договору, сплативши в т.ч. комісію за управління та обслуговування кредиту в розмірах: строк продовження 3 дні, максимальний розмір комісії, вісоток від поточного залишку кредиту - 3 %, строк продовження 7 днів, максимальний розмір комісії, вісоток від поточного залишку кредиту - 5 %, строк продовження 15 днів, максимальний розмір комісії, вісоток від поточного залишку кредиту - 10 %.

28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників.

Відповідно до витягу з Додатку № 3 до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021, яким є Реєстр боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 15.12.2021, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, під № 1359 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №4934052 від 06.10.2021.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору. (а.с. 39-41)

Відповідно до витягу з Додатку № 3 до договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023, яким є Реєстр боржників до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, під № 22959 значиться боржник ОСОБА_1 кредитний договір №4934052 від 06.10.2021.

Представник позивача у позовній заяві стверджувала, що позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

Згідно з долученою до позовної заяви відомістю ТОВ «Мілоан» про щодення нарахування та погашення за кредитним договором №4934052 від 06.10.2021 за період з 06.10.2021 по 20.12.2021, яка підписана лише представником ТОВ «Мілоан», кредит наданий 06.10.2021, погашення кредиту відсутні, за період з 06.10.2021 по 21.10.2021 проценти у розмірі 120 грн щоденно нарахувались згідно з п. 1.5.2 договору, за період з 22.10.2021 по 20.12.2021 проценти у розмірі 200 грн щоденно нарахувались згідно з п. 1.6, п. 2.3.1.2 договору. (а.с. 29)

Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором №4934052 від 06.10.2021 року, проведеним ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023, загальна заборгованість по кредитному договору №4934052 становить 30560 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4000 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги - 14960952 грн; нараховані відсотки згідно кредитного договору 11600 грн.

При цьому, позивачем до позовної заяви не долучено докази, які підтверджують виконання ТОВ «Мілоан» пунктів 1.3 та 2.1 договору про споживчий кредит № 4934052, якими кредитодавець зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_1 з 06.10.2021 узгоджену суму кредиту 4000 грн, шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з долученою до позовної заяви довідкою, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» для ТОВ «Мілоан» на підставі договору № 40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів, на підтвердження того, що платежі успішно проведені в системі. Деталі операції: дата платежу: 06.10.2021, призначення платежу: кошти згідно договору 4934052, сума платежу: 4000 грн, платіжний метод: карта Masterkard, банк картки отримувача: MONOBANK, номер карти: НОМЕР_2 .

При цьому, позивачем до позовної заяви не долучено докази, які підтверджують, що карта Masterkard № НОМЕР_2 (банк картки отримувача: MONOBANK) належить відповідачу ОСОБА_1 .

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, § 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

V. Оцінка суду

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Оскільки договір позики №77523483 від 07.09.2021 та договір про споживчий кредит № 4934052 від 06.10.2021 підписані відповідачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому такі договори укладені з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Щодо позовних вимог за договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року суд доходить таких висновків.

Представник позивача в позовній заяві обґрунтовує право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року тим, що первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача договором позики № 77523483 від 07.09.2021, яке в свою чергу відступило це право вимоги до відповідача позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , отримавши в ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року позику в сумі 8267 грн, яку вчасно не повернув, узгоджені договором відсотки не сплатив, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 6414,52 грн, 7206,51 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 07.09.2021 року по 09.11.2021 року та нараховані 3% річних - 1,05 грн, а всього кошти в розмірі 13622,08 грн;

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року за період з 10.11.2021 року по 07.12.2021 рік (дата складання розрахунку), суд доходить наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом у даній справ встановлено, шо відповідно до п. 2.2 договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року, строк позики (строк дії договору) - 64 дні, тобто до 09.11.2021 року включно. Докази пролонгації договору № 77523483 в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, яким власне і скористався позивач заявивши вимог про стягнення 1,05 грн 3% річних. Зважаючи на вказане позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків за договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року, нарахованих після 09.11.2021 року, - відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором позики № 77523483, проте первинний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» продовжував нараховувати проценти поза межами дії договору, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як правонаступника кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість за договором позики № 77523483 від 07.09.2021 року у розмірі 13622,08 грн, з яких 6414,52 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 7206,51 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 07.09.2021 року по 09.11.2021 року та нараховані 3% річних - 1,05 грн.

Щодо позовних вимог за кредитним договором №4934052 від 06.10.2021 року суд доходить таких висновків.

Представник позивача в позовній заяві обґрунтовує право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача тим, що первісні кредитори ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» відступили права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4934052 від 06.10.2021 позивачу у справі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не долучено докази, які підтверджують:

- виконання ТОВ «Мілоан» пунктів 1.3 та 2.1 договору про споживчий кредит № 4934052, якими кредитодавець зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_1 узгоджену суму кредиту в розмірі 4000 грн, шляхом переказу на картковий рахунок;

- що карта № НОМЕР_2 (банк картки отримувача: MONOBANK) належить відповідачу ОСОБА_1 .

З цих підстав, за відсутності доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а, отже, відсутності доказів, що у відповідача виникло грошове зобов`язання з повернення позики та процентів за договором про споживчий кредит № 4934052 від 06.10.2021, суд доходить висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 задоволено на 30,53 % (44625,69грн х 100 %: 13622,08 грн.), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 739,56 грн (2422,40 грн. х 17,6 %).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмір 13000 грн, суд зазначає таке.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт згідно акту виконаних робіт №2 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року: надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду

Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.

До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. Справа була розглянута без участі представника позивача за неявними у справі доказами.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13000 грн., який є на думку суду є завищеним.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу мав би становити 5000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Разом з тим, такий розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_1 пропорційно на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню 1526.50 грн витрат на правничу допомогу (5000 грн х 30,53 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики №77523483 від 07.09.2021 в сумі 13622,08 грн, з яких 6414,52 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7206,51 грн - сума заборгованості за відсотками за період з 07.09.2021 року по 09.11.2021 року, 1,05 грн - 3 % річних.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 739,56 грн та 1526.50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя Р. В. Вознюк