Номер провадження 2/495/144/2025
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Братків І. І.
за участю секретаря судового засідання Трофімчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
19.11.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Великом?ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис N? 1.
Від шлюбу у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним актовим записом за N?4, серія НОМЕР_1 .
25 січня 2019 року шлюб з Відповідачем розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
09 жовтня 2018 року рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області винесено рішення про стягнення аліментів з Відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 2000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2018 та до досягнення дитини повноліття, із застосуванням індексації та 10.10.2018 видано виконавчий лист.
Такий розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, не відповідає її інтересам, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Окрім аліментів, які Відповідач сплачує нерегулярно, додаткової допомоги дитині не надає. Крім того на утриманні позивача, окрім сина ОСОБА_4 , перебуває ще троє неповнолітніх дітей.
З моменту присудження аліментів матеріальне становище Відповідача змінилося, він почав нести військову службу та на даний час є офіційно працевлаштований і має стабільний дохід, є здоровою, працездатною людиною. Позивач вважає, що майновий стан Відповідача покращився та він має змогу сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховуючи, що фактично 2000 гривень аліментів є настільки мізерними, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які я несу на утримання дитини щомісячно, то вимушена звернутись до суду з даним позовом та просити суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, на стягнення аліментів у частці від заробітку в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 27.05.2008 Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 16.02.2016 Виноградівським РВ ГУДМС України в Закарпатській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2000,00 гривень щомісячно, на стягнення 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Разом із позовом подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Справу просила розглянути без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка повернулась на адресу суду без вручення адресату 27.01.2025 та 10.03.2025 з довідкою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).
Згідно із ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд установив, що у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним актовим записом за N?4, серія І-ФМ N? 484919.
25 січня 2019 року шлюб з Відповідачем розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
09 жовтня 2018 року рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області винесено рішення про стягнення аліментів з Відповідача - ОСОБА_2 на мою користь, на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 2000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2018 та до досягнення дитини повноліття, із застосуванням індексації та 10.10.2018 видано виконавчий лист.
З довідки Маяківської сільської ради Одеської області, №436 від 15.11.2024, видно, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 і склад її сім`ї наступний: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 - син; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 - син; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 дочка; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 чоловік.
У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб.
Разом з тим, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин.
Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.
Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у справі №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року.
Згідно із ч. 3 ст. 180 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Як видно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Ураховуючи зміст ст. 181, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено що у 2025 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.
За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2018 році, їх розмір, визначений рішенням суду від 09 жовтня 2018 року, не може задовольнити необхідні потреби дитини, та не повністю відповідає вимогам ст. 141 Сімейного кодексу України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини.
Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати.
Згідно із ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Разом з тим, пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд робить висновки про те, що необхідно змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2018 року з твердої грошової суми в розмірі 2000 гривень на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, відтак такі необхідно задовольнити.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави потрібно стягнути судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
На підставі ст. 18, 19, 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року; ст. 9, 48, 51 Конституції України; ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»; ст. 141, 155, 180-182, 191-192 Сімейного кодексу України; керуючись, ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються зОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користьОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користьОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 28.06.1992 на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2018 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути зОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Ірина БРАТКІВ