РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. с-ще Тиврів 145/1181/24

2-о/145/8/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 2. 64 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебувала в колективній власності СВК «Селищанський».

За життя ОСОБА_3 належним їй майном та правами не розпорядилася. Вона єдина спадкоємиця за законом після ОСОБА_3 , в установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася.

Її мати ОСОБА_3 протягом останнього року життя постійно важко хворіла, не могла самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, потребувала сторонньої допомоги, тому вона протягом восьми місяців до смерті матері постійно проживала разом з нею і здійснювала її догляд, піклувалася про її лікування, забезпечувала її всім необхідним, тому її можна вважати такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ч. 3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення цього факту дасть їй можливість успадкувати майно та права, які належали її матері на час відкриття спадщини.

Просить встановити факт, що вона постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом восьми місяців до дня її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та просить їх задоволити з підстав, наведених у заяві.

Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради Вінницького району на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність та не заперечував проти її задоволення.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що ОСОБА_2 її сусідка. Покійна матір заявниці зловживала алкоголем, хворіла. Перед її смертю (місяців вісім) заявниця проживала з матір`ю, доглядала та поховала її.

Свідок ОСОБА_5 дала аналогічні показання.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим виконком Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 11 травня 2004 року, актовий запис про смерть № 16 (а.с.2), довідкою Гніванської міської ради № 187 від 05.04.2024 (а.с.5) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 6 від 08 лютого 2017 року (а.с.3).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 2. 64 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебувала в колективній власності СВК «Селищанський».

За життя ОСОБА_3 належним їй майном та правами не розпорядилася.

Заявниця єдина спадкоємиця за законом після ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Качківська Клавдія протягом останнього року життя важко хворіла, вона не могла самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, потребувала сторонньої допомоги, тому ОСОБА_2 протягом восьми місяців до смерті матері постійно проживала разом з нею і здійснювала її догляд, піклувалася про її лікування, забезпечувала її всім необхідним, що стверджується довідками Гніванської міської ради № 187 від 05.04.2024, №03-08/139 від 21.01.2025 (а.с.5, 45) та показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що заявнику ОСОБА_2 необхідно встановити факт постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , з метою оформлення права на спадщину, встановлення даного факту на момент смерті останньої породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.1216-1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.315-316 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом восьми місяців до дня її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 15 квітня 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.