Справа № 128/794/25
УХВАЛА

14 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 17.03.2025 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

20.03.2025 представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до суду заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху. Заява обґрунтована тим, що «позовна заява ОСОБА_1 не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, ні її підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. До позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Тому просить постановити ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення їй ухвали».

31.03.2025 представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву.

08.04.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Парпальос В.В. подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

14.04.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Парпальос В.В. подала до суду заяву, у якій зазначила про підстави звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, а також підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У судове засідання 14.04.2025 учасники справи не з`явились, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Парпальос В.В. попередньо подала до суду заяву, у якій просить «розглянути заяву про збільшення розміру позовних вимог без участі позивача та її представника, заяву підтримує та просить задовольнити, клопотання сторони відповідача про залишення без руху позовної заяви просить залишити без задоволення».

Представник відповідача ОСОБА_2 Киришова А.В.попередньо подала до суду клопотання, у якому просить «провести судове засідання, призначене на 14.04.2025, без участі сторони відповідача, викладену позицію у заяві про залишення позовної заяви без руху підтримують та просять задовольнити».

У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 14.04.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши матеріали цивільної справи № 128/794/25 та заяву про про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У частині першій статті 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб-громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. Водночас оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.

Беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.

Європейським судом з прав людини проведено лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

У рішеннях ЄСПЛ вказано, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Проаналізувавши підстави для залишення позовної заяви без руху, у даному випадку суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви, на якій вказує сторона відповідача, не є істотними, можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду, оцінені при вирішені справи по суті, проте не впливають на оцінку обставин, які стали підставою для відкриття провадження у справі.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Установлено, що позивачем ОСОБА_1 при поданні до суду позовної заяви судовий збір не сплачувала, оскільки вона звільнена від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд враховує і те, що станом на 14.04.2025 недоліки позовної заяви, про які зазначала представник відповідача, припинили існувати, оскільки стороною позивача подано до суду відповідну заяву, у якій зазначені обставини, відсутність яких у позовній заяві і була підставою для звернення сторони відповідача до суду із клопотанням про залишення позовної заяви без руху.

Отже, заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 13, 175, 185, 211, 247, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заявупредставника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ