Справа № 487/7467/24
Провадження № 2/487/412/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Баришніков Артем Дмитрович, в якій позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 74690 виданий 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. Судові витрати стягнути з відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально, нотаріусом не перевірена безспірність заборгованості, а позивач не погоджується із нарахуванням відсотків за користування кредитом, оскільки це суперечить ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що очікувана вартість судових витрат складає 6000 грн, докази понесення яких будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66782413 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д.

02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

24 жовтня 2024 року надійшов відзив ТОВ «Дебт Форс», який мотивований тим, що нотаріусу при вчиненні виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а позивач у позові не зазначив жодних обставин, які свідчать про протилежне.

Разом з відзивом представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

10 грудня 2024 року представник позивача адвокат Мартинюк М.Р. подала заяву про розгляд справи без її участі та позивача, позов підтримує.

Відповідач та треті особи в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засіданні були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалівв.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку:

Судом встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною (Далі приватний нотаріус) вчинено виконавчий напис № 74690, про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором № 0 від 03 травня 2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «УКРСИББАНК», правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги є ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Вердикт Капітал». Сума заборгованості становить 17 763,32 грн. За вчинення виконавчого напису 650 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 18 413,32 грн.

10 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 74690 від 12.06.2021 року (ВП №66782413) та цього ж дня винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.03.2024 у справі № 487/201/24 замінено стягувача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» ().

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову суд враховує, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (пункт 5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

Однак Банк не надав суду жодних доказів безспірності заборгованості, при тому, що позивач не погоджується з боргом.

Доводи представника відповідача щодо не зазначення позивачем обставин, які спростовують безспірність заборгованості, є неприйнятними, оскільки обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначає, що не погоджується з нарахуванням відсотків за користування кредитом, оскільки це суперечить ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною.

Більш того, при вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус керувався зокрема пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Пунктом 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі N 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року N 92.

Тобто, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису (12 червня 2021 року) п. 2 Переліку, яким керувався приватний нотаріус, був визнаний незаконним та не підлягав застосуванню. Приватний нотаріус не врахував, що на цей час не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, не посвідчених нотаріально.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Кредитний договір № 0 від 03 травня 2019 року, укладений з Акціонерним товариством «УКРСИББАНК», на якому вчинено спірний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально, що дає підстави для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (Постанова ВП Верховного Суду від 21.09.2021 № 910/10374/17).

Отже, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підстав ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви 1211,20 грн та заяви про забезпечення позову 605,60 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а в сього 1 816,80 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, то представником позивача не надано доказів понесення цих витрат, а у останній заяві про розгляд справи без участі сторони позивача, представник не заявив про надання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Окрім цього, у позовній заяві відсутній попередній орієнтовний розрахунок цих витрат, зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів, а тому, з урахуванням наведеного вище, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи таке рішення, суд також бере до уваги Постанову КАС ВС від 26.07.2023 № 160/16902/20 (К/9901/24445/21), у якій зазначено, що зазначення у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 74690 вчинений 12 червня 2021 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором № 0 від 03 травня 2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «УКРСИББАНК», правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги є ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Вердикт Капітал». Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 18 413,32 грн.

Стягнути зТовариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», на користь держави судовий збір у розмірі 1 816,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, офіс 602.

Третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, адреса: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Садова, 1, офіс 307.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2025 року.

Суддя: З.М.Сухаревич