Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1657/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Надопта А.А. секретар судового засідання Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пийтерфолвівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Пийтерфолвівської сільської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично проживала у позивача, який вів догляд за нею у с. Гать Берегівського району Закарпатської області.

На випадок своєї смерті мати позивача залишила заповідальне розпорядження на користь свого сина позивача ОСОБА_1 . Заповіт складено 27.07.2015 року, посвідчено секретарем виконкому Пийтерфолівської сільської ради Катериною Петраш, реєстровий номер 182.

Після смерті спадкодавця, відкрилася спадщина, що складалася із житлового будинку, з надвірними спорудами розташованого в АДРЕСА_1 та земельні ділянки:

- кадастровий номер :00:005:008 яка знаходиться в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.2500, виданого на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗК № 051080 від 20.06.2006 року;

- кадастровий номер :00:005:0009 та :006:009 земельні ділянки які знаходиться в АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства , загальною площею 0.1047 га, та 0.0132 га виданої на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 051079 від 20.06.2006 року

Рішенням Виноградівського районного суду від 03.11.2016 року у справі № 299/2630/16-ц позовну заяву позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок задоволено. Рішення набрало законної сили 15.11.2016 року

Про існування земельних ділянок позивач дізнався після винесення судом рішення, а тому змушений повторно звернутись до суду. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки в нотаріальній конторі немає можливості у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцю.

За прийняттям спадщини позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті матері віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інших документів аналогічного характеру, які б посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

Позивач у судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві заявив клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача, будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично проживала у позивача, який вів догляд за нею у с. Гать Берегівського району Закарпатської області. Факт смерті спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.2015 року

На випадок своєї смерті мати позивача залишила заповідальне розпорядження на користь свого сина позивача ОСОБА_1 . Заповіт складено 27.07.2015 року, посвідчено секретарем виконкому Пийтерфолівської сільської ради Катериною Петраш, реєстровий номер 182.

Після смерті спадкодавця, відкрилася спадщина, що складалася із житлового будинку, з надвірними спорудами розташованого в АДРЕСА_1 та земельні ділянки:

- кадастровий номер :00:005:008 яка знаходиться в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.2500, виданого на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗК № 051080 від 20.06.2006 року;

- кадастровий номер :00:005:0009 та :006:009 земельні ділянки які знаходиться в АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства , загальною площею 0.1047 га, та 0.0132 гавиданої на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 051079 від 20.06.2006 року

Рішенням Виноградівського районного суду від 03.11.2016 року у справі № 299,2630/16-ц позовну заяву позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок задоволено. Рішення набрало законної сили 15.11.2016 року

Обставини, що встановлені вказаним рішенням, мають преюдиційне значення та доказуванню не підлягають.

Рішенням суду встановлено, що інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

За змістом довідки від 12.02.2016 № 02-38/90, виданої Пийерфовліською с/р ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично проживала у позивача, який вів догляд за нею у с. Гать Берегівського району Закарпатської області

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець першої черги позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду.

Спадкової справи після смерті спадкодавця нотаріусами не відкривалися, що підтверджую Витягом зі Спадкового реєстру від 20.03.2025 виданого приватним нотаріусом Стойка С.М.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. (ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Стаття 1216 ЦК України регламентує, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222- 1225, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , право власності на наступне майно:

- земельну ділянку кадастровий номер №1 :00:006:0009 площею 0.1047 га, земельну ділянку кадастровий номер №2 :00:005:0009 площею 0.0143 розташовані АДРЕСА_3 із цільовим призначенням для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20.06.2006 серії І-ЗК №051079;

- земельну ділянку кадастровий номер :00:005:008 площею 0.2500 га, розташовану АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, належну спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 20.06.2006 серії І-ЗК № 051080.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта