№ 208/4779/24
№ 2/207/176/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника позивача Морозової В.В. , представника відповідача Шустрова Є.Ф. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 208/4779/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути зі ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23414 гривень 00 копійок , оскільки 10 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № -106803 , згідно якого отримав кредит у розмірі 3500 гривень 00 копійок , шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника , зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця . Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № -106803 від 10 серпня 2021 року , що акцептована відповідачем 10 серпня 2021 року , шляхом підписання його електронним підписом . Дата видачі кредиту 10 серпня 2021 року , строк повернення кредиту 30 серпня 2021 року (включно) , термін користування кредитом 20 діб . 18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 18-01/22 , згідно якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників , у тому числі за договором позики № -106803 від 10 серпня 2021 року , що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем . 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників , у тому числі за договором позики № -106803 від 10 серпня 2021 року , що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем . Таким чином , ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача , у тому числі правом нарахування процентів відповідно до умов Договору позики та Договорів відступлення права вимоги. Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав .

У судовому засіданні представник позивача Морозова В.В. заявлений позов підтримала повністю і пояснила , що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № -106803 , який було укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи , тому договір вважається таким , що укладено у письмовій формі . Підписання договору з боку позичальника було здійснено шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) , що був надісланий на телефон відповідача . Кредит було надано у розмірі 3500 гривень , строком на 20 днів з 10 серпня 2021 року по 30 серпня 2021 року включно , з пролонгацією . Як вбачається з розрахунку первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» , були неодноразові пролонгації користування кредитними коштами , і в розрахунках відображена плата за пролонгацію окремим рядком . Було декілька пролонгацій, які у загальному строк користування кредитними коштами було продовжено з ініціативи позичальника по 11 жовтня 2021 року . Тобто , строк кредитного користування , це до 30 вересня 2021 року , у подальшому строк був продовжено з ініціативи позичальника , що склав по 11 жовтня 2021 року , і відповідно були нарахування відсотків з дати отримання кредиту з 10 вересня 2021 року до 11 жовтня 2021 року . Також , згідно п. 9.6 кредитного договору , який передбачає , що після закінчення строку дії кредитного договору , зокрема і строку правомірного користування кредитними коштами відсотків за користування можуть бути нараховані , на всю суму боргу та встановлюються , а зокрема у розмірі 1404 % річних . На підставі цього пункту були здійснені донарахування відсотків після 11 жовтня 2021 року , тобто після останнього дня правомірного користування коштами і ці розрахунки відображені у розрахунку заборгованості , який складений новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» . Щодо суми нарахувань , ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» була сформована заборгованість у загальному розмірі 4850 гривень , яка включає : заборгованість за тілом кредиту 3500 гривень , заборгованість за відсотками 1350 гривень , з урахуванням тих оплат , які були здійснені відповідачем . У подальшому , як відображено у розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» , який відображає і нарахування первісного кредитора і нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» , було здійснено нарахування відсотків з 11 жовтня 2021 року по 17 січня 2022 року , з 18 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року , 18 січня 2022 року це дата набуття права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» . Остання дата нарахування , це 23 лютого 2022 року , тобто до дати введення в Україні воєнного стану , тобто , вимоги Закону України виконані . З 11 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року заборгованість за відсотками складає 18564 гривні . Таким чином , загальна сума заборгованості складає 23414 гривень , з яких : 3500 гривень - заборгованість за тілом кредиту ; 1350 гривень - заборгованість за відсотками , нарахованими первісним кредитором , у період правомірного користування кредитними коштами ; 18564 гривні - відсотки , що нараховані згідно чинного законодавства , нарахування проведено правильно . Щодо перерахування та отримання кредитних коштів , то факт перерахунку встановлено та підтверджено , відповідними документами , зокрема платіжкою , також банком було надано виписку з особового рахунку відповідача , згідно якого вбачається , що картковий рахунок , на який було перераховано кредитні кошти належить відповідачу , та на який було зараховано 3500 гривень 10 серпня 2021 року . Вважає , що факт укладання кредитного договору , факт виникнення зобов`язань , підтверджено належними доказами . Щодо набуття права вимоги , то в матеріалах справи наявні всі документи , а саме : Договір про відступлення права вимоги № 18-01/22 від 18 січня 2022 року , укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» , акт прийому-передачі боржників , реєстр боржників . Таким чином , ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача , у тому числі правом нарахування процентів відповідно до умов Договору позики та Договорів відступлення права вимоги . Також , у позовній заяві вони не покликаються на правила , а посилаються конкретно на умови кредитного договору . Відповідні правила навіть не долучалися до матеріалів справи . Первинні документи також існують , це є виписка , яка надана банком на виконання ухвали суду , що відображає надходження кредитних коштів . Щодо відсутності доказів , що відображають платежі , то таких документ наявний , це розрахунок первісного кредитора , який поденно відображає нарахування і ті погашення , які були здійсненні відповідачем , з цього розрахунку вбачається , що погашення враховані при визначенні розміру заборгованості .

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав і пояснив , що він отримував кредит у розмірі 3500 гривень , користувався кредитом , однак не пам`ятає платив кредит чи ні , оскільки це було давно . Згоден з розміром заборгованості , а саме з тілом кредиту у сумі 3500 гривень , з нарахованими відсотками не згоден , оскільки не розуміє їх нарахування . Свого розрахунку заборгованості немає . У нього у користуванні була картка АТ «Райффайзен Банк Аваль» . У подальшому у судове засідання не явився .

Представник відповідача Шустров Є.Ф. позовні вимоги не визнав і пояснив , що згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23414 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за тілом кредиту - 3500 гривень 00 копійок , заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 19914 гривень 00 копійок , та витрати на правову допомогу у розмір 9000 гривень . 10 вересня 2021 року було укладено кредитний договір , згідно умов якого отримано кредит у розмірі 3500 гривень 00 копійок , строком на 24 місяці , і зобов`язання сплатити відсотки 702% річних за умови належного виконання умов договору . Вказаний договір не містить умов нарахування відсотків після закінчення строку користування кредитом , а всі посилання позивача на правила , у яких викладені всі інші умови договору , суд має відхилити , оскільки матеріали справи не містять зазначені правила і відповідачу вони не надавалися для ознайомлення та підписання . Також , на підтвердження виконання ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» зобов`язань за договором позивачем надано інформаційну довідку , яка не є первинним бухгалтерським документом , не містить дати видачі кредиту , не містить інформації про особу позичальника , тобто не підтверджує видачу кредиту саме відповідачу ОСОБА_1 . Також , згідно матеріалів справи , відсотки за користування кредитними коштами ОСОБА_1 нараховані в період , коли у позивача , якому відійшло право грошової вимоги до відповідача не виникло право нарахування відсотків за користування кредитними коштами . Вважає , якщо суд вирішить задовольнити позовні вимоги позивача , то сума до стягнення може становити лише 4850 гривень 00 копійок , з яких : 3500 гривень - сума залишку по тілу кредиту , 1350 гривень 00 копійок - сума залишку по відсоткам . Крім того , на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості , який не містить платежів , здійснених відповідачем , а саме з 10 серпня 2021 року по 18 січня 2022 року . Жодних належних доказів , які заявляє позивач у позовній заяві щодо вказаного договору позики в матеріалах справи не міститься . Тому , відсутні підстави для задоволення позовних вимог . Тобто , сума кредитної заборгованості , яка вказана позивачем до стягнення є необґрунтованою , безпідставною та завищеною . Вважає , що відсутні підстави для стягнення судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок , витрат на правову допомогу у розмірі 9000 гривень 00 копійок , оскільки ці витрати не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами і сума витрат є завищеною , вона не відповідає обсягу та складності справи , а також обсягу позовних матеріалів . Просить у задоволенні позову відмовити .

Суд , вислухавши представника позивача , відповідача та його представника , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № -106803 ( а.с. 5 - 12 ) , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500 гривень 00 копійок , строком на 20 днів до 30 серпня 2021 року включно . Кредит надано шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника , зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця ( а.с. 15 ) . Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № -106803 від 10 серпня 2021 року , що акцептована відповідачем 10 серпня 2021 року , шляхом підписання його електронним підписом . 18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 18-01/22 ( а.с. 20 - 21) , згідно якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників , у тому числі за договором позики № -106803 від 10 серпня 2021 року , що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем ( а.с. 22 - 23 , 24 ) . 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір факторингу № 10-03/2023/01 ( а.с. 25 - 27 ) , згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників , у тому числі за договором позики № -106803 від 10 серпня 2021 року , що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем ( а.с. 28 - 29 ) . Таким чином , ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача , у тому числі правом нарахування процентів відповідно до умов Договору позики та Договорів відступлення права вимоги .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Кредитний договір разом з умовами , який був укладений з відповідачем , було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача .

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив , що він ознайомлений з усіма умовами надання грошових коштів у позику , у тому числі на умовах фінансового кредиту .

Договір , укладений в електронній формі , є таким , що укладений у письмовому вигляді (ст. 205 , 207 ЦК України 2003 року) . Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 , від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19 .

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № -106803 від 10 серпня 2021 року станом на 18 січня 2022 року складає 4850 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3500 гривень , заборгованість за відсотками у розмірі 1350 гривень 00 копійок , що підтверджується розрахунком заборгованості , з урахуванням сплачених відповідачем платежів ( а.с. 16 - 17 ) .

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № -106803 станом на 10 березня 2023 року складає 23414 гривень 00 копійок , яка складається з заборгованості станом на дату відступлення (18 січня 2022 року) з урахуванням нарахованих відсотків , з яких : заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 3500 гривень , заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 1350 гривень 00 копійок , заборгованості за відсотками у розмірі 18564 гривні 00 копійок , які нараховані за період з 11 жовтня 2021 року по 17 січня 2022 року у розмірі 13513 гривень 50 копійок , за період з 18 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 5050 гривень 50 копійок ( а.с. 18 ) .

Відповідно до позиції Верховного Суду , котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц , провадження № 61-19992св заперечуючи розмір кредитної заборгованості , розрахований банком , боржник та його представник не надали до суду докази , які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі , визначеним кредитним договором так і розмір боргу , що є процесуальним обов`язком боржника .

Згідно з правовою позицією Верховного Суду , викладеній у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц , провадження № 61-43538св18 , твердження заявника про те , що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними , оскільки в матеріалах справи , серед інших письмових доказів , наявний розширений розрахунок заборгованості . Доказів , які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором , боржником не надано . У позиції Верховного Суду , викладеній у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року по справі № 753/16745/15-ц , провадження № 61-40036св18 , Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції , про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Позивачем надано детальні розрахунки заборгованості за кредитним договором . Доказів , які б спростовували правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором , відповідачем не надано .

Згідно листа АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/1388-БТ від 3 лютого 2025 року вбачається , що на виконання ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 208/4779/24 від 17 січня 2025 року) , щодо надання запитуваної інформації , АТ «Райффайзен Банк» направляє/повідомляє , зокрема : банківська карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; виписку про рух коштів по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року ; повний номер карти НОМЕР_6 , ідентифікаційні дані ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт : серія НОМЕР_3 виданий Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 8 жовтня 2001 року , адреса : АДРЕСА_1 , телефон : НОМЕР_4 , е-mail : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; фінансовий номер телефона , який вказаний в анкетних даних НОМЕР_5 ( а.с. 139 ) .

З виписки про рахунок по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року вбачається , що 10 серпня 2021 року було зараховано 3500 гривень 00 копійок ( а.с. 140 ) .

Відповідач ОСОБА_1 отримував кредитні кошти та користувався ними , про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка з рахунку . Останній раз відповідач погашав кредит 6 жовтня 2021 року у розмірі 420 гривень , що свідчить про визнання ним свого боргу ( а.с. 16 - 17 ) .

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи .

Відповідно до позиції Верховного Суду , котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц , провадження № 61-19992св заперечуючи розмір кредитної заборгованості , розрахований банком , боржник та його представник не надали до суду докази , які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі , визначеним кредитним договором так і розмір боргу , що є процесуальним обов`язком боржника .

Згідно з правовою позицією Верховного Суду , викладеній у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц , провадження № 61-43538св18 , твердження заявника про те , що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними , оскільки в матеріалах справи , серед інших письмових доказів , наявний розширений розрахунок заборгованості . Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором , боржником не надано . У позиції Верховного Суду , викладеній у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року по справі № 753/16745/15-ц , провадження № 61-40036св18 , Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції , про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом .

Укладений між сторонами кредитний договір , містить строк повернення кредиту (користування ним) . Враховуючи , що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті , а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України 2003 року , згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав , тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів .

В обґрунтування суми заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості , з якого вбачається , що у період дії кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання порушив , внаслідок чого у нього утворилась заборгованість .

Доводи представника відповідача про те , що позивачем не надані первинні бухгалтерські документи , не надано доказів на підтвердження отримання кредитних коштів саме відповідачем ОСОБА_1 та розміру заборгованості, спростовуються наданими позивачем копіями детального розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку з кредитної картки за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року . Доказів , які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором , відповідачем не надано . Заперечення щодо правильності розрахунків відповідачем та його представником обґрунтовані не були , свого розрахунку стороною відповідача суду не надано . Крім того , ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факт отримання кредиту у сумі 3500 гривень та користування кредитними коштами .

Згідно п. 9.6 кредитного договору ( а.с. 9 ) передбачено , що після закінчення строку дії кредитного договору проценти за користуванням кредитом встановлюються у розмірі 1404 % річних . На підставі цього пункту були здійснені донарахування відсотків після 11 жовтня 2021 року , тобто після останнього дня користування коштами .

Таким чином , стягненню підлягає заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № -106803 від 10 серпня 2021 року у розмірі 23414 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500 гривень 00 копійок , заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 19914 гривень 00 копійок .

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати , пов`язані з правничою допомогою адвоката , несуть сторони , крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави .

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами . Для цілей розподілу судових витрат :

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката , в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду , збір доказів тощо , а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості , що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ;

2) розмір суми , що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката , необхідних для надання правничої допомоги , встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів , які підтверджують здійснення відповідних витрат .

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом , та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги .

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та (або) значенням справи для сторони , в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи .

Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат , а саме платіжного доручення про сплату коштів . У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум .

Розмір відшкодування не повинен бути неспіврозмірним , тобто явно завищеним . Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи , зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність .

Розумна необхідність це врахування часу , який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець , тривалість розгляду і складність справи ; вартість відповідних послуг адвокатів , яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг ; ціна позову ; докази , що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката .

Докази , які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката , повинна подавати сторона , що вимагає відшкодування таких витрат .

На підтвердження факту надання правової допомоги представником позивача надано : копію договору про надання правової допомоги від 2 січня 2023 року ( а.с. 42 - 43 ) , заявку на надання юридичної допомоги № 247 від 26 квітня 2024 року ( а.с. 46 ) , витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 3 квітня 2024 року ( а.с. 47 ) . Витрати на правову допомогу складають 9000 гривень 00 копійок , які позивач просить стягнути з відповідача . Однак , суд вважає, що ці витрати є неспівмірними .

Таким чином , стягненню підлягає сума витрат на правову допомогу у сумі 4000 гривень 00 копійок , що є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та значенням справи для сторони .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено у повному обсязі , тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача , які складаються з : судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок , витрат на правову допомогу у сумі 4000 гривень 00 копійок , оскільки такі витрати позивачем понесені і ці витрати відповідають критерію розумності .

Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 610 - 612 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» , місцезнаходження : м. Київ , вулиця Мечнікова , 3 , офіс 306 , ідентифікаційний код юридичної особи : 44276926 , заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № -106803 від 10 серпня 2021 року у розмірі 23414 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500 гривень 00 копійок , заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 19914 гривень 00 копійок , судові витрати у розмірі 7028 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба