Справа №:755/5529/25
Провадження №: 4-с/755/60/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду Яровенко Н.О. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , стягував Акціонерне товариство «Сенс Банк», державний виконавець: Державний виконавець Рівненський відділ ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії (бездіяльність) органу примусового виконання,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , стягував Акціонерне товариство «Сенс Банк», державний виконавець: Державний виконавець Рівненський відділ ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії (бездіяльність) органу примусового виконання, в якій просить суд: - визнати незаконною та скасувати постанову начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Соценка Ю.В. №24/07/24 від 01.11.2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати постанову начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Забейди В.Д. від 11.11.2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1; визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка А.А. від 12.11.2024 про відновлення виконавчого провадження НОМЕР_1.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 року скаргу передано в провадження судді Яровенко Н.О.

Матеріали справи надійшли до судді 14.04.2025 року.

Перевіривши скаргу на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені в ній обставини та додані до неї письмові документи, суд вважає, що подану скаргу необхідно повернути без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а)у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що в ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому в разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки, відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020р. у справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зі змісту поданої скарги вбачається, що представником ОСОБА_1 06 грудня 2024 року було подано позовну заяву про скасування постанов про результати перевірки законності виконавчого провадження до Рівненського окружного адміністративного суду. 13 лютого 2025 року суддею Рівненського окружного адміністративного суду постановлено ухвалу про закриття провадження у справі з посиланням на висновки Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.11.2024 у справі №489/8251/23, згідно яких, питання правомірності прийняття постанов про результати перевірки законності виконавчого провадження повинно вирішуватися за загальними правилами встановленими ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: судом, який видав виконавчий документ, з примусового виконання якого відкрито таке виконавче провадження та роз`яснено Позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ. Повний текст ухвали Рівненського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі отримано 17 лютого 2025 року, відтак вважає причини пропуску подання скарги поважними і просить поновити пропущений строк для її подання.

Скарга подана представником скаржника через підсистему «Електронний суд» 08.04.2025 року.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року,

Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

У постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії в даному випадку на подання скарги.

Згідно п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Доводи скаржника щодо поважності причин подання скарги, не приймаються до уваги, оскільки зі змісту скарги чітко вбачається, що повний текст ухвали суду отримано 17.02.2025 року, тобто мав можливість звернутися зі скаргою на протязі 10 днів після отримання ухвали суду, але звернувся зі скаргою лише 08.04.2025 року.

Інші докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку подання скарги скаржником не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду.

Таким чином, з огляду на викладене суд вважає, що вищезазначену скаргу подано ОСОБА_1 з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України, а тому суд вважає за необхідне скаргу залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги дії (бездіяльність) органу примусового виконання.

Скаргу ОСОБА_1 , стягував Акціонерне товариство «Сенс Банк», державний виконавець: Державний виконавець Рівненський відділ ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії (бездіяльність) органу примусового виконання залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 14.04.2025 року.

Суддя Н.О.Яровенко