Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
У Х В А Л А

11 квітня 2025 року місто Київ

Справа № 495/2462/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7631/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

перевіривши виконання вимог ст.ст. 352-361 ЦПК України у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої адвокатом Осадчуком Михайлом Петровичем на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 оку у справі задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Не погоджуючись з рішенням суду, 03 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Осадчук М.П. подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Осадчук М.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року.

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує про те, що відповідач ОСОБА_1 не приймала участі у розгляді справи. Копія рішення на адреси відповідача (за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) не надходила.

Про винесення рішення Відповідач дізналась за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень 08 січня 2025 року, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Осадчуком М.П. на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року залишено без руху, оскільки викладені представником ОСОБА_1 - адвокатом Осадчуком М.П. причини пропуску строку суд визнав неповажними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення суду було доставлено до електронного кабінету Пугач Н.І. 15 жовтня 2024 року о 0:10:19. (а.с..45) та надано строк для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин пропуску строку, а також для сплати судового збору та подання відповідних доказів.

07 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Осадчук М.П. через підсистему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та доказами сплати судового збору.

В заяві про поновлення строку представник ОСОБА_1 - адвокат Осадчук М.П. зазначає про те, що хоча відповідач дійсно зареєструвала кабінет в підсистемі Електронний суд, проте з оскаржуваним рішенням фактично ознайомлена не мала фактичного доступу до свого кабінету через технічну несправність свого комп`ютера та, як наслідок, відсутність фактичної можливості ознайомитись із оскаржуваним рішенням, (фактичний критерій).

Відповідач не приймала участі у розгляді справи. Копія рішення на адреси Відповідача (за адресою реєстрації: Одеська область, Білгород-Дністровський район, місто Білгород- Дністровський, вул. Тараса Шевченка, буд. 74А, за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) не надходила. Про винесення Рішення Відповідач дізналась за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень 08.01.2025.

Під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення прошу також врахувати той факт, що як вбачається з оскаржуваного рішення відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подавала, про час та місце розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку, проте конверти повертались до суду з позначкою «за завершенням терміну зберігання».

З наведеного вбачається, що відповідач про наявність судової справи повідомлена не була і, що у такому випадку суд першої інстанції, мав постановити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, а відповідач, у свою чергу мала б можливість подати заяву про перегляд заочного рішення. Проте суд першої інстанції вказану норму права проігнорував та порушив право Відповідача на перегляд заочного рішення судом, який його постановив.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження якщоскаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з правлюдининаголосив, що згідно з йогоусталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKOv. UKRAINE», «PRAVEDNA v. RUSSIA», «ZHELTYAKOVv. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Посилання заявника, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відсутність фактичного доступу до свого кабінету через технічну несправність свого комп`ютера, неповідомлення про наявність справи ,не можуть бути взяті до уваги, оскільки перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Однак, наведені стороною відповідача причини не є об`єктивно непереборними і пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій, оскільки факт відсутність фактичного доступу до свого кабінету через технічну несправність свого комп`ютера, а також, на думку заявника, неповідомлення про розгляд справи, не свідчить про відсутність у апелянта реальної можливості як особисто, або через представника, подати апеляційну скаргу у межах встановленого законом 30-денного строку з моменту отримання копії оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.2 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду було доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 15 жовтня 2024 року о 0:10:19. (а.с..45)

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що доказів неможливості подати апеляційну скаргу в період з 15 жовтня 2024 року (дата отримання копію повного тексту оскаржуваного рішення) по 03 лютого 2025 року до суду не надано.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Зважаючи на те, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2019 року у справі № 0818/4970/2012.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Апелянтом не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк або аргументи, які б свідчили про дотримання ним такого строку.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 354, ч. 4 ст. 357, ст. 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої адвокатом Осадчуком Михайлом Петровичем на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментівКопію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна