Справа №: 343/563/25
Провадження №: 2/343/381/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря судового засідання Лукань О.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувшись 24.03.2025, в Долинський районний суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті, просить ухвалити рішення, яким:

встановити факт, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом зі спадкодавцем її батьком, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті в належному їй будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її тато - ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дане будинковолодіння збудоване її батьками. Її мама, ОСОБА_4 , померла ще в 1971 році, коли їй було лише 6 років.

Ще за життя - 20 листопада 1989 року, її батько, ОСОБА_3 ,подарував їй 1/2 цього будинковолодіння.

Так, як за життя тато не склав заповіт, то спадкоємцями першої черги за законом на 1/2 частку будинковолодіння є: вона - ОСОБА_1 (дочка померлого) та ОСОБА_2 (дочка померлого).

Сестра, відповідачка ОСОБА_2 , на спадщину батька не претендує.

На початку березня 2025 року, вона звернулась до Долинської державної нотаріальної контори, з метою подати заяву про прийняття спадщини. Проте, після перегляду документів, нотаріус відмовилась реєструвати спадкову справу, оскільки вона, не будучи зареєстрованою разом з батьком на день його смерті , пропустила 6-ти місячний строк звернення до нотаріуса.

Саме це спонукає її звернутись із даним позовом до суду, щоб встановити факт її проживання із спадкодавцем на день його смерті.

Батько хворів, не міг сам себе обслужити, тому більш двох років: протягом 2020 -2022 років він проживав з нею у її будинку аж до своєї смерті. Вона забезпечувала йому всесторонній догляд: варила їсти, прала одяг, прибирала в кімнаті, де він перебував, тобто робила все, що входить, перш за все в моральні обов`язки дочки по відношенню до свого перестарілого і хворого батька.

Отже, не зважаючи на те, що на день смерті батька вона не була зареєстрована разом з ним за одною адресою - по АДРЕСА_2 , де він був зареєстрований, проте проживала з спадкодавцем до його смерті у належному їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки встановлення факту її проживання разом з батьком до його смерті , необхідне для прийняти спадщину, то у даному випадку вбачається спір про право, тому звертається до суду з позовом у позовному провадженні.

Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме факт її постійного проживання зі спадкодавцем - батьком, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, важливий для того, щоб вона могла вважатися такою, що прийняла спадщину, що з цих підстав усуває перешкоди для отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Реалізувати своє право на спадщину в інший спосіб, крім як звернутися до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання разом з батьком аж до його смерті , не має можливості, тому звертається до суду (а.с.1-3).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 цивільна справа № 343/563/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.23).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/563/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті. Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області, м.Долина вул. Обліски 115, Івано-Франківської області на 14 квітня 2025 року о 10.00 год., у залі судового засідання № 3.

Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.25).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кажук В.Б. (ордер серії АТ №1096606 а.с.21) в підготовче судове засідання не з`явились, хоч про час та місце його проведення були належним чином повідомлені судом. В Долинський районний суд 11.04.2025 поступила заява, згідно якої представник позивачки позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Оскільки відповідачка позов визнала, то просить розгляд справи проводити у відсутності позивачки та її представника, ухваливши рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с.29).

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд 11.04.2025 поступила заява, згідно якої відповідачка вказує, що в провадженні Долинського районного суду перебуває справа за позовом її сестри ОСОБА_5 про встановлення факту проживання з батьком. Цей факт підтверджує, сестра дійсно постійно проживала з батьком аж до його смерті. Вона позов визнає, приїхати до суду не має можливості, а тому просить розглянути справу без неї (а.с.28).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява подана відповідачкою про визнання позову, не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи

здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

У відповідності до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Для позивачки встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.02.2022 підтверджує, що ОСОБА_3 (батько сторін по справі) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина за законом.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , як діти спадкодавця , у першу чергу мають право на спадкування за законом.

Родинні відносини між померлим ОСОБА_3 , та сторонами по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , НОМЕР_2 від 24.08.1966, де в графі батько записаний ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 (а.с.6); копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 23.04.1987, з якого вбачається, що ОСОБА_6 , після укладення шлюбу з ОСОБА_7 було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.7), копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 , НОМЕР_4 від 20.09.1958, де в графі батько записаний ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 (а.с.30); копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 26.10.1977, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , після укладення шлюбу з ОСОБА_10 було присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » (а.с.31).

Копія договору дарування від 20.11.1989 підтверджує, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 1/2 частину будинку, що знаходиться в с.Княжолука Долинського району, Івано-Франківської області (а.с.8-9) .

У відповідності до довідки №48 від 12.03.2025, виданої Княжолуцьким старостинським округом Калуського району - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснила поховання свого батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 за власний рахунок (а.с.11).

Акт обстеження від 12.03.2025, складений старостою Княжолуцького старостинського округу, підтверджує, що з вересня 2020 року ОСОБА_3 , який був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживав до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 , в будинку своєї дочки - ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Дочка,

ОСОБА_1 до дня його смерті доглядала за батьком ОСОБА_3 , а після його смерті організувала похорон (а.с.13).

Нотаріально засвідчена заява відповідачки ОСОБА_2 від 23.01.2025, підтверджує, що вона спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не прийняла та на неї не претендує. Звертатись до суду з метою визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини вона не буде. Не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано спадкоємцю, який прийняв спадщину (а.с.18).

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , з метою отримання права на належне їй спадкове майно, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак їй було відмовлено у прийнятті заяви та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно по причині того, що строк для прийняття спадщини нею пропущений та не встановлено факту спільного проживання зі спадкодавцями до дня їх смерті.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013.).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_3 , тривалий час і до самої смерті, проживав разом із дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому вона, ОСОБА_1 , вважається такою, що прийняла спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивачка не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання її разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вимоги його законні, обґрунтовані та доказово підтверджені письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення даного факту, надасть змогу позивачці ОСОБА_1 , реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі, , ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1270,1275 ЦК України, керуючись ст.ст. 141,200, 206,258, 259,264, 265, 268, 315,352,354,355 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем батьком, ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: