Справа № 584/1123/24
Провадження № 2/584/130/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2025 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Данік Я.І.,

за участю: секретаря Кравченко А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 20 травня 2006 року, який розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2010 року, і вони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 є студентом ІІ курсу за денною, бюджетною формою навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» за напрямком підготовки 185 Нафтова інженерія та технології, а ОСОБА_7 - студентом ІІ курсу за денною, бюджетною формою навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» за напрямком підготовки 122 Комп`ютерні науки, однак коштів, що дає їм мати, не вистачає для оплати навчання, проживання в гуртожитку та придбання речей необхідних для навчання.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач такої допомоги в добровільному порядку не надає, хоча має таку змогу, офіційно працює за кордоном та отримує регулярний дохід, а позивач постійно несе витрати у зв`язку з їх навчанням.

У зв?язку з тим, що, на її думку, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу синам, якої вони потребують, вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання дітей, але не більше як до досягнення ними 23 років.

Представник відповідача подала відзив на позов у якому відповідач позов не визнав у повному обсязі та зазначив, що 24 червня 2023 року він виїхав на постійне місце проживання у Нідерланди, а 10 липня 2024 року до нього виїхали сини ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які зареєстровані разом із позивачкою, але фактично проживають разом з ним та перебувають на його повному утриманні. Гроші у сумі 35000 грн. на їх переїзд він перерахував позивачці, однак, про це нею у позові не зазначено. Крім того, на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_9 , матері якої він постійно перераховує кошти на підтвердження чого надав копії квитанцій, а також на його утриманні перебуває його матір ОСОБА_10 , яка є пенсіонером та інвалідом 3 групи, та потребує лікування. Також зазначив, що на даний час сини ОСОБА_4 та ОСОБА_7 навчаються дистанційно, а квитанції надані позивачем про оплату проживання у гуртожитку не підтверджують факт проживання синів у гуртожитку. Крім того, зазначив, що продовжує матеріально допомагати синам та не ухиляється від цього обов`язку (а.с.42-44).

Позивач подала відповідь на відзив, у якій позов підтримала у повному обсязі, та зазначила, що сини ОСОБА_4 та ОСОБА_7 дійсно виїхали за кордон, однак проживають разом із дядьком рідним братом ОСОБА_7 , а відповідачем жодних доказів, що підтверджують проживання з ним синів не надано. Також відповідач зазначає, що на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_9 , матері якої він сплачує матеріальну допомогу, однак із копій квитанцій не можливо встановити для яких цілей він перераховував власні кошти. Також, відповідач зазначає, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_10 , однак вона є пенсіонером та отримує пенсію, а також у неї є інший син, який також може їй допомагати, а також відсутні докази надання матеріальної допомоги ОСОБА_10 . Крім того, відповідачем дійсно було здійснено перерахування їй грошей у сумі 35050 грн., однак ці гроші були для дострокового погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання синів. (а.с.77-78).

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив у яких відповідач зазначив, що оскільки сини ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на даний час проживають за кордоном, тобто фактично за місцем реєстрації разом із позивачем не проживають, остання не мала права на пред`явлення цього позову, відповідно до норм ст.199 СК України (а.с.85).

Третя особа у справі надала пояснення у яких заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що ОСОБА_7 дійсно є батьком її дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 з нею не проживає, однак постійно сплачує їй кошти в якості аліментів на утримання дитини. Спорів щодо матеріально забезпечення дитини у неї з ОСОБА_7 не було. Крім того, їй відомо, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_10 , яка має ряд захворювань та потребує лікування. Справу просила розглядати у її відсутність (а.с.91).

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином(а.с.142).

Суд, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, третю особу ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 20 травня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2010 року, та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,8,12,16,17).

Відповідно до постанови від 26 липня 2024 року закрито виконавче провадження №21001756 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання дитини у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.19-20).

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року на день досягнення дітьми повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти отримано у повному обсязі, заборгованості за сплати аліментів ОСОБА_5 немає (а.с.117,118)

Відповідно до довідки №311-33 від 15 серпня 2021 року ОСОБА_4 є студентом І курсу академічної групи 103-НГ навчально-наукового інституту нафти і газу Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» з 1 вересня 2023 року, денна форма навчання, строк закінчення навчання 30 червня 20247 року (а.с.21).

Крім того, згідно з довідкою №504 від 12 серпня 2024 року ОСОБА_7 є студентом ІІ курсу, групи 204-ТН Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», денна форма навчання, строк закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.26).

Відповідно до договорів №09.44-23 від 28 серпня 2023 року про навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та №09.44-23 від 28 серпня 2023 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» ОСОБА_7 навчається на контрактній формі, і загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання 72000 грн. (а.с.22-25).

Як вбачається з копій квитанцій ОСОБА_1 , позивачем у справі, було здійснено оплати: 26 серпня 2023 року за гуртожиток ОСОБА_4 10150 грн., 26 серпня 2023 року за гуртожиток ОСОБА_7 10150 грн., 30 серпня 2023 року за навчання ОСОБА_7 9000 грн., 20 грудня 2023 року за навчання ОСОБА_7 9000 грн., 13 серпня 2024 за навчання ОСОБА_7 9000 грн. та 16 грудня 2024 за навчання ОСОБА_7 9000 грн. (а.с.27-31,114).

Відповідно до копій паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 він 24 червня 2023 року виїхав у Нідерланди (а.с.67).

Крім того, з наданих відповідачем копій документів вбачається, що на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_9 (а.с.57) та мати ОСОБА_10 , яка є пенсіонером у зв`язку з 3 групою інвалідності загального захворювання по опорно руховому апарату, у зв`язку з чим проходить лікування (а.с.58-63).

Згідно з копіями квитанцій від 8 квітня 2024 року, 3 травня 2024 року, 9 червня 2024 року, 30 червня 2024 року, 26 липня 2024 року та 22 серпня 2024 року ОСОБА_5 здійснив перекази власних коштів ОСОБА_6 (а.с.68-70,72-74).

Відповідно до копії квитанції від 28 червня 2024 року ОСОБА_5 здійснив перерахування власних коштів у сумі 35050 грн. ОСОБА_1 (а.с.71).

Згідно з витягами з реєстру територіальної громади ОСОБА_4 станом на 11 серпня 2024 року, а ОСОБА_7 станом на 12 серпня 2024 року зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.11,15).

Як вбачається листів відділу з питань цивільних справ та додатків про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з 30 грудня 2024 року були зареєстровані в основному реєстрі осіб муніципалітету Меєрійстад за адресою: Гурське 24 5469 PJ ЕРП (а.с.101-111).

В той же час з копії листа про реєстрацію осіб за адресою Гурське 24 5469 PJ ЕРП, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за вказаною адресою не зареєстровані (а.с.121).

Відповідно до довідки переселенця від 6 березня 2025 року, наданої позивачем, ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 , однак є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає по АДРЕСА_3 (а.с.134).

Також, відповідно до довідки переселенця від 13 березня 2025 року, наданої позивачем, ОСОБА_7 зареєстрований по АДРЕСА_2 , однак є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає по АДРЕСА_4 (а.с.135-136).

Позивачем також надано копії заяви ОСОБА_4 про зарахування його на курси водіїв транспортних засобів від 24 лютого 2025 року (а.с.139,140), а також висновок лікаря відносно ОСОБА_4 (а.с.132-133) та копії квитанцій щодо придбання медичних препаратів щодо лікування останнього (а.с.141-142).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як вказано в ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам сторони не надали суду належних та допустимих доказів щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім синам на час їх навчання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача (статті 5, 122 ЦПК). Особа, яка порушує процес, повинна, крім іншого, викласти обставини, що обґрунтовують позовну вимогу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, вказав, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

У постанові від 10 січня 2024 року у справі №240/4894/23 Верховний Суд дійшов висновку про те, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, однак він не передбачає ігнорування закону, але вказує на те, що в спірних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію закону, яка максимально захищає права та інтереси саме особи.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як пояснила у судовому засіданні позивачка, станом на 27 серпня 2024 року вона, як внутрішньо перемішена особа, вже проживала у м.Полтава, а сини виїхали за кордон.

Факт перебування ОСОБА_4 за кордоном з 10 липня 2024 року по 18 лютого 2025 року підтверджується копією його паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.137-138).

Та обставина, що на момент подачі позовної заяви позивачка та треті особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були зареєстровані у м.Буринь Сумської області, не є підставою вважати, що вони дійсно проживали за вказаною адресою у м.Буринь Сумської області, на що посилалася у позовній заяві позивачка як на підставу позову.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він та його брат - ОСОБА_7 , з липня 2024 року проживали за кордоном, де працювали, у зв`язку з чим мали право на проживання у гуртожитку для працівників та отримували заробітну плату, де ОСОБА_7 залишається і станом на 9 квітня 2025 року.

Таким чином, станом на серпень 2024 року право на звернення до суду з позов про стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання, мали лише ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , оскільки проживали окремо від обох батьків.

За таких обставин доводи представника відповідача про те, що позивачка, з огляду на положення ч.3 ст.199 СК України, не мала права звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання, на її користь, є обґрунтованими.

Натомість, посилання представника позивачки на те, що, оскільки ОСОБА_4 з лютого 2025 року повернувся в Україну і проживає разом з матір`ю у м.Полтаві, то позов у частині стягнення аліментів на його утримання слід задовольнити, є непереконливими, з огляду на викладене, а також на те, що про можливість відповідача надавати допомогу повнолітньому сину відомо лише зі слів позивачки та ОСОБА_4 , як і про потребу останнього в отриманні матеріальної допомоги від батька.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.199 СК України, ст.ст.274-279 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 14 квітня 2025 року.

Суддя Я.І.Данік