Справа № 185/7100/13-ц
Провадження 4-с/185/9/25
У Х В А Л А

16 квітня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову старшого державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильенко Інни Вікторівни від 21.11.2024 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 185/7100/13 від 14.12.2015, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 р. через систему «Електронний суд» Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильенко І.В. від 21.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 53141165.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні Павлоградського відділу державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 53141165 з виконання виконавчого листа № 185/7100/13 від 14.12.2015, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/7100/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Скаржника заборгованості за кредитним договором № PVHOGK00000112 від 31.05.2007 у розмірі 16387,85 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 21.06.2013 становить 130938,92 грн.

Постановою від 21.11.2024 виконавець закінчив провадження, посилаючись на повне стягнення боргу, хоча фактично стягнуто лише 6702,58 доларів США. Скаржник вважає, що стягнення мало відбуватися в іноземній валюті, а виконавець порушив порядок стягнення, що спричинило збитки через курсову різницю. Скаржник просить визнати незаконною та скасувати постанову від 21.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 53141165, направити виконавчий лист № 185/7100/13 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби для подальшого стягнення боргу.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Від старшого державного виконавця Васильенко І.В. відзив на скаргу не надійшов.

Боржник ОСОБА_1 подав заперечення, в яких зазначив, що повністю виконав судове рішення, сплативши 109137,00 грн у листопаді 2024, що підтверджується квитанцією від 20.11.2024. Суд у 2015 році визначив суму в гривнях (130938,92 грн), що відповідає ст. 533 ЦК України. Боржник вважає вимоги Скаржника про стягнення в доларах за поточним курсом необґрунтованими, оскільки це порушує принцип стабільності судових рішень. Також він посилається на сплив позовної давності та недобросовісність банку. Боржник просить відмовити в задоволенні скарги та підтвердити законність постанови виконавця.

Заінтересована особа ОСОБА_2 підтримала позицію боржника.

Вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до резолютивної частини рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2015 у справі № 185/7100/13-ц суд вирішив:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", заборгованість за кредитним договором № PVH0GK00000112 від 31.05.2007 року, в розмірі 16 387,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 21.06.2013 р. (1 долар США дорівнює 7,99 гривень) складає 130938,92 грн., яка складається з наступного:

- 15 877, 05 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 510,80 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У іншій частині позовних вимог відмовити.» На виконання цього рішення видано виконавчий лист № 185/7100/13 від 14.12.2015.

У якості контекстної обставини для цілей даного судового провадження слід також зазначити, що у мотивувальній частині вказаного рішення судом було зазначено: «Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених в п. 12 Постанови №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.»

05.12.2016 р. старшим державним виконавцем Павлоградського відділу ДВС відкрито виконавче провадження № 53141165. Станом на 21.11.2024 виконавець стягнув 109137,00 грн, після чого винесено постанову про закінчення провадження, посилаючись на повне виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому, правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження.

Так, відповідно до частин першої-третьої цієї статті у разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу. У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті. У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №750/2000/18 (провадження №61-38514св18), від 22.09.2023 у справі №2-1540/12 (провадження №61-6860св23).

Ураховуючи викладене, державний виконавець під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, повинен керуватися положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржниками існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом в іноземній валюті доларах США.

При цьому, погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 51 від 20.11.2024 р. ОСОБА_1 на виконання рішення суду здійснено платіж у сумі 109 137 грн.

Отже датою виконання зобов`язання днем платежу є 21.11.2024, станом на яку курс іноземної валюти - долара США за курсом Національного банку становив 41,2894 грн. за 1 долар, тобто боржником відповідно до норм ст. 533 ЦК України здійснено часткове погашення грошового зобов`язання, а саме: в розмірі 2643,22 доларів США. Таким чином,рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2015 у справі № 185/7100/13-ц не можна вважати виконаним в повному обсязі.

Скаржник доведено, що із боржника фактично стягнуто лише 6702,58 доларів США, що не відповідає сумі, визначеній виконавчим листом. Боржник стверджує, що сплатив 109137,00 грн, однак ця сума не покриває повний обсяг зобов`язання в іноземній валюті за курсом на момент платежу. Виконавець, завершивши провадження, не виконав вимог ч. 3 ст. 49 Закону, не забезпечивши стягнення в доларах США або перерахунок гривневих коштів у валюту зобов`язання.

Доводи боржника про виконання в гривнях не спростовують порушення виконавцем порядку стягнення, оскільки судове рішення чітко визначило суму в доларах США. Посилання на позовну давність (ст. 257 ЦК України) є безпідставним, оскільки позовна давність не розповсюджується на спірні правовідносини, а виконавче провадження відкрито в межах строку пред`явлення виконавчого документа (ст. 12 Закону). Аргументи боржника про недобросовісність скаржника (банку) не впливають на обов`язок виконавця виконати рішення у валюті зобов`язання.

Таким чином, постанова виконавця від 21.11.2024 винесена з порушенням норм законодавства, що обґрунтовує її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 448, ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України суд визнає оскаржуване рішення неправомірним і зобов`язує виконавця усунути порушення.

Одночасно матеріали справи не містять виконавчого листа № 185/7100/13 від 14.12.2015, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/7100/13-ц, який, як стверджував представник скаржника у судовому засіданні, мав бути надісланий старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильенко Інною Вікторівною після винесення оскаржуваної постанови від 21.11.2024 про закінчення виконавчого провадження. Відтак, у задоволенні вимоги скаржника у частині «Направити виконавчий лист № 185/7100/13 (справа №185/7100/13-ц) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованості за кредитним договором № PVH0GK00000112 від 31.05.2007 у розмірі 16387,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 21.06.2013 складає 130938,92 грн. до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 449, 451 ЦПК України, ст.ст. 39, 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенко Інни Вікторівни від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 53141165 про закінчення виконавчого провадження - Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.03.2025 7 незаконною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенко Інни Вікторівни від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 53141165 про закінчення виконавчого провадження.

В іншій частині скарги відмовити.

Зобов`язати старшого державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильенко Інну Вікторівну провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 185/7100/13 від 14.12.2015, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/7100/13-ц, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені статтею 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.О. Бабій