Провадження №2/447/663/25
Справа №447/821/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

14.04.2025 Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Бачуна О.І.

секретар судового засідання Данилів О.І.,

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кудіна А.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 111000 грн. та судових витрат у сумі 3028,00 грн.

07.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1375089. Вказаний договір було підписано електронним підписом відповідачки.

14.10.2024 між ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14102024, відповідно до якого ТОВ « ФК « ЄАПБ» зобов`язується передати гроші кошти суму ТзОВ « СЛОН КРЕДИТ», а ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити права вимоги за Кредитними Договорами, в обсязі та на умовах , що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №14102024 до ТОВ « ФК « ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором та набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 111000 гривень, з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 96000,00грн. - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути загальну суму заборгованості у розмірі 111000 грн.

Ухвалою судді від 20.03.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила частково. Пояснила, що дійсно, вона 07.01.2024 підписала укладений з ТзОВ « СЛОН КРЕДИТ» кредитний договір і отримала кошти в сумі 15000гривень. Вказала, що кредитний договір №1375089 в частині нарахування відсотків суперечить вимогам Закону України №3498-ІХ ««Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , тому вказаний договір є нікчемний.

Заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 07.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1375089. Вказаний договір було підписано електронним підписом відповідачки.

Відповідно до умов договору №1375089, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 15000гривень. Строк кредиту 260днів. Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Знижена процентна ставка 1,250%. Орієнтована реальна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користуванням кредиту 90465,53% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користуванням кредиту 150000гривень.

14.10.2024 між ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14102024, відповідно до якого ТОВ « ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати гроші кошти суму ТзОВ « СЛОН КРЕДИТ», а ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити права вимоги за Кредитними Договорами, в обсязі та на умовах , що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №14102024 до ТОВ « ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором та набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 111000 гривень, з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 96000,00грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов: кредитного договору №1375089 укладеного 07.01.2024року між ТОВ « СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .

Дана заборгованість за договором розрахована обґрунтовано, будь-яких мотивованих заперечень з даного приводу від відповідачки на адресу суду не надійшло.

Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування. Зазначений договір укладений між сторонами дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття(акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1375089 укладеного 07.01.2024року між ТОВ « СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , заборгованість останньої станом на 14.10.2024року становить 111000гривень, з яких 15000гривень заборгованість за кредитом, 96000гривень заборгованість по відсотках.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Зі змісту ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Статтею 1 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

У п.4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Отже, починаючи з 25.12.2023 року (наступний день після набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %.

При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін.

У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Однак, позивач незважаючи на те, що кредитний договір № 1375089 від 07.01.2024 року, який укладено після прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ , оскільки такий укладено між сторонами на строк до 07.01.2025 року, не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки і після 07.01.2024 року нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством.

З огляду на вказане, зазначені вище дії позивача безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування з 07.01.2024 року стандартної процентної ставки у розмірі 2,5 % на день, та зниженої процентної ставки до 06.02.204року в розмірі 1,250% в день, значно перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1 % та були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору такі підлягатимуть зміні з врахуванням положень законодавства.

Суд погоджується із сумою наданого кредиту - 15000 гривень, проти чого не заперечила в судовому засіданні відповідачка.

Відповідно до вимог Закону, починаючи з 25.12.2023 року протягом перших 120 днів щоденний розмір відсотків за кредитом не міг бути більшим за 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5%, а у подальшому не міг бути більшим за 1 % за відсутності домовленості сторін про менший розмір відсотків.

Таким чином, за період 07.01.2024 року по 22.04.2024 року позивач, виходячи з розміру кредиту 15000 грн., мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 375 грн. на день (2,5%), а тому розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків за вказаний вище період, право на стягнення яких має позивач, складає 40125 грн. (107 днів * 375 грн.).

За період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (120 днів) позивач, виходячи з розміру кредиту 15000 грн., мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 225 коп. на день (1,5%), а тому розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків за вказаний вище термін, право на стягнення яких має позивач, складає 24075 грн. (120 днів * 225грн.).

За період з 21.08.2024 року по 14.10.2024 року (в межах позовних вимог) 55 днів, позивач, виходячи з розміру кредиту 15000 грн., мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 150 грн. на день (1%), а тому розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків за вказаний вище термін, право на стягнення яких має позивач, складає 8250грн. (55 днів * 150 грн.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками по кредиту у розмірі 72450 грн. (40125 грн. + 24075 грн. + 8250 грн.).

Згідно ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2385,45 грн. ( 3028грн. *78,78%).

Керуючись ст.ст.259-261,264,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором №1375089 від 07.01.2024 в розмірі 87450 гривень, з яких: 15000грн. сума заборгованість за основною сумою боргу; 72450грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») 2385,45 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2025

Суддя Бачун О. І.