Справа № 201/45/25
Провадження № 2/201/17/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О. розглянувши цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська.

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 06 січня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у якій просить визначити для ОСОБА_1 , додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лейпциг Федеративна республіка Німеччина.

В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалась на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю, ОСОБА_2 , виїхала з м. Маріуполь Донецької області до Німеччини, та отримали там тимчасовий захист.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лейпциг Федеративна республіка Німеччина, що підтверджується Витягом з реєстру про смерть від 12 жовтня 2023р., копія витягу апостильована 24 вересня 2024р.

Після смерті матері, ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої входить: двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі Договору купівлі продажу, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В від 21 серпня 2013р. реєстровий № 1104.

За час життя мати заповіт не складала, позивач як донька померлої є спадкоємцем першої черги, спадкоємці, що фактично прийняли спадщину відсутні. Родинні відносини підтверджуються Свідоцтвом про народження від 06 липня 1967р. серія НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладання шлюбу від 30 жовтня 1986 серія НОМЕР_2 .

З огляду на відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 станом на 18 вересня 2023р. зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. щодо подання заяви про прийняття спадщини, але позивачу був наданий лист-роз`яснення від 08 жовтня 2024 р. в якому зазначено, що визначений законом строк пропущений та рекомендовано звернутись до суду. Також надані Витяги зі спадкового реєстру від 16 грудня 2024р. №79553388, №79553364, що підтверджують відсутність заведення спадкової справи, виданих свідоцтв та заповітів.

Строк звернення із заявою про прийняття спадкової справи до нотаріуса закінчився 18 березня 2024 року.

Позивач зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивача як спадкоємця та в кінцевому етапі стали причиною пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 січня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.38).

Ухвалою судді від 06 січня 2025 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. (а.с.39-40).

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено розгляд справи по суті. (а.с.61-62)

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача просив розгляд справи здійснювати без його участі, та на власний розсуд, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановленні судом

Зі слів позивача, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю, ОСОБА_2 , виїхала з м. Маріуполь Донецької області до Німеччини, та отримали там тимчасовий захист.

Родинні відносини позивача з померлою матір`ю підтверджуються:

-свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 липня 1967 року, відповідно до якого ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 . (а.с.12).

-свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 30 жовтня 1986 року, відповідно до якого ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». (а.с.13).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лейпциг Федеративна республіка Німеччина, що підтверджується Витягом з реєстру про смерть від 12 жовтня 2023р., копія витягу апостильована 24 вересня 2024р. (а.с.19-25)

Після смерті матері, ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої входить: двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі Договору купівлі продажу, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В від 21 серпня 2013р. реєстровий № 1104. (а.с.26-28).

З огляду на відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 станом на 18 вересня 2023р. зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.34).

У жовтні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. щодо подання заяви про прийняття спадщини, але позивачу був наданий лист-роз`яснення від 08 жовтня 2024 р. в якому зазначено, що визначений законом строк пропущений та рекомендовано звернутись до суду. Також надані Витяги зі спадкового реєстру від 16 грудня 2024р. №79553388, №79553364, що підтверджують відсутність заведення спадкової справи, виданих свідоцтв та заповітів. (а.с.31-33).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Положенням ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Особливості спадкування під час воєнного стану, на сьогодні, регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164. Окрім того, Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 року № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022 року, були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Частиною 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2023 року №480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

24 червня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24.06.2022 року внесено зміни до частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 та встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивача як спадкоємця та в кінцевому етапі стали причиною пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Проте юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини, крім того суд звертає увагу, що фактично позивач почала підготовку документів для надання заяви про прийняття спадщини через рік після смерті матері, оскільки мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а апостилювання витягу про смерть позивач зробила лише 24 вересня 2024 року.

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до положень чинного національного законодавства, консульські установи або дипломатичні представництва України не мають повноважень для відкриття спадкової справи. Зауважимо, що відкрити спадкову справу можна лише у результаті звернення із заявою про прийняття спадщини до державного чи приватного нотаріуса України. Однак за кордоном особа може звернутися до посольства/консульства України у державі її перебування та засвідчити свій підпис на заяві про прийняття спадщини. Також, засвідчити заяву про прийняття спадщини можливо і в іноземного нотаріуса з подальшим проставленням апостиля (або консульської легалізації) на такому документі.

Додатково варто зауважити, що особа, яка перебуває за кордоном, може видати довіреність та уповноважити представника здійснювати в подальшому всі необхідні дії для ведення спадкової справи в інтересах спадкоємця. Зазначене може значно спростити комунікацію між нотаріусом та спадкоємцем, які перебувають фактично у різних країнах.

Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, за винятком, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. У разі, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося, вибір права спадкодавцем буде недійсним.

Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України.

Враховуючи, наведене, та той факт, що позивачем не було доведено поважність (пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають до задоволенню.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,282-283,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2025 року.

Суддя С.О. Демидова