ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/8613/23

провадження № 22-ц/4809/353/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - ДуковськогоО.Л., ДьомичЛ.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація № 4» Кропивницької міської ради» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2024 року (суддя Мохонько В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація № 4» Кропивницької міської ради» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про стягнення із Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» завданих збитків у зв`язку із пошкодженням залиттям належного їй майна.

Просила стягнути із Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» на її користь відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття в розмірі 130 171,00 грн., а також стягнути із Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» на її користь 1 301,71 грн. сплаченого судового збору та 9 350,00 грн. витрат на проведення експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі продажу від 21.04.2011 посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ТереховоюС.В. за реєстровим №1442 ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення загальною площею 104,2 кв. м., розташованого в будинку АДРЕСА_1 .

11.08.2023 було затоплено належне майно позивача внаслідок аварії внутрішньо будинкових мереж водопостачання.

У результаті затоплення виявлено деформацію стель у всіх кімнатах, залиття стін, що призвело до їх пошкодження, залиття підлоги всього приміщення, що викликало її деформацію, залиття меблів, що також призвело до їхньої деформації.

11.08.2023 позивач звернулася до начальника КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради», з приводу залучення компетентного представника для складання акту з приводу затоплення належного їй майна. Однак, представник КП «ЖЕО №4» не усунувши причин затоплення, перекрив воду в приміщенні.

На звернення позивача від 15.08.2023 ОКВП «Дніпро Кіровоград» повідомило, що вони обслуговують водопровідні та каналізаційні мережі лише до зовнішніх стін будинку, а мережі водовідведення до першого від будинку колодязя включно. За обслуговування водопровідних та каналізаційних мереж, які проходять у технічних підвалах або поверхах і до яких приєднані внутрішньо будинкові мережі, відповідають підприємства та організації, у яких ці мережі перебувають на балансі.

16.08.2023 відбулося повторне затоплення належного приміщення позивачу в результаті аварії внутрішньо будинкових мереж водопостачання і позивач знову звернулась до начальника КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради».

Вказала, що на її звернення від 22.08.2023 Кропивницька міська рада повідомила, що через не розгляд заявок КП «ЖЕО № 4» КМР з приводу залиття належного їй приміщення в день їх надходження 11.08.2023 та 16.08.2023, складання актів відповідно до п. 2.3.6 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76, не видається можливим.

З урахуванням викладеного, позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №4» Кропивницької міської ради» про відшкодування шкоди задоволено.

Стягнуто із Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття в розмірі 130 171,00 грн.

Стягнуто із Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» на користь ОСОБА_1 1 301,71 грн. сплаченого судового збору та 9 350,00 грн. витрат на проведення експертизи.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуальногоправа, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилається на те, що позивачем не доведено наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою діями (бездіяльністю) КП «Житлово - експлуатаційна контора № 4» Кропивницької міської ради», тоді як саме на позивача покладається такий обов`язок,

Вказує, що суд дав неправильну оцінку доказам у справі. а саме, актам залиття нежилого приміщення від 11.08.2023 та 16.08.2023 та складеному судовим експертом Таран О.С. висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 566/23 від 05.09.2023.

Стверджує, що акти залиття нежилого приміщення від 11.08.2023 та 16.08.2023 не містять відомостей про характер та причини аварії, обсяги необхідного ремонту приміщення, переліку пошкоджених внаслідок залиття речей, висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та обсяг робіт для усунення його наслідків.

В актах відсутні відомості про обстеження як нежитлового приміщення позивача, так про присутність представника відповідача під час складання акта чи відмову від його підпису.

Докази того, що відповідач був належним чином повідомлений про дати комісійних обстежень, але відмовилася прийняти в них участь, у матеріалах справи відсутні.

Зазначає, що за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, експерт не дав жодних висновків, про причину залиття (затоплення) нежитлового приміщення, належного позивачу.

У складеному судовим експертом Таран О.С. висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 566/23 від 05.09.2023. експерт не вказав безпосередню причину залиття нежилого приміщення позивача, які сталися 11.08.2023 та 16.08.2023.

Від адвоката Шаповалова Д.В., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1442 від 21.04.2011 посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ТєрєховоюС.В. нежиле приміщення, загальною площею 104,2 кв.м., вбудоване в житловий будинок номер АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1

11.08.2023 сталося залиття приміщення за адресою АДРЕСА_1 , при якому виявлено деформовану стелю у всіх кімнатах, вода текла по стінах, внаслідок чого виникло лущення поверхні стін, підлога залита водою, внаслідок чого деформувався ламінат та деформувалися меблі, пошкоджено дидактичний матеріал, авторські розробки та плакати, виведений з ладу будівельний інструмент.

На звернення позивача від 15.08.2023 ОКВП «Дніпро Кіровоград» повідомило, що вони обслуговують водопровідні та каналізаційні мережі лише до зовнішніх стін будинку, а мережі водовідведення до першого від будинку колодязя включно. За обслуговування водопровідних та каналізаційних мереж, які проходять у технічних підвалах або поверхах і до яких приєднані внутрішньо будинкові мережі, відповідають підприємства та організації, у яких ці мережі перебувають на балансі.

16.08.2023також сталося залиття приміщення за адресою АДРЕСА_1 , при якому виявлено деформовану стелю у всіх кімнатах, вода текла по стінах, внаслідок чого деформувався ламінат та деформувалися меблі.

Позивачем на адресу відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради» направлено заяву від 11.08.2023 та 16.08.2023, про те, що в зв`язку з затоплення належного їй майна, направити представника для складання акту про затоплення.

На звернення позивача від 22.08.2023 Кропивницька міська рада повідомила, що через нерозгляд заявок КП «ЖЕО № 4» КМР з приводу залиття належного їй приміщення в день їх надходження 11.08.2023 та 16.08.2023, складання актів у відповідності до п. 2.3.6 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76, не видається можливим.

Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кропивницької міської ради» являється комунальним підприємством, що створене на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 15.07.2014, за № 3235 «Про створення комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кіровоградської міської ради», затвердження статуту, застосування тарифу, передачу житлового фонду та матеріальних цінностей».

Метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб населення у житлово-комунальних чи окремо в житлових або комунальних послугах, в тому числі надання послуг з управління багатоквартирними житловими будинками та нежитловими приміщеннями, що здійснюється підприємством в якості управляючої компанії чи управителя на підставі укладених договорів або іншими передбаченими чинним законодавством способами, а також забезпечення кваліфікованого утримання і обслуговування житлового фонду, його інженерного обладнання, належного санітарного стану прибудинкових територій та отримання прибутків для задоволення на цій основі економічних і соціальних інтересів засновника та членів трудового колективу.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття нежитлового приміщення, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода завданої внаслідок затоплення нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в розмірі 130 171,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено право власника, права якого порушені, на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

У випадку доведеності факту заподіяння шкоди потерпілому, відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є обставини щодо: - факту залиття квартири; - особи - завдавача шкоди; - причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у вигляді шкоди; - вини завдавача шкоди у завданні збитків; - розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньо будинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України« Про житлово-комунальні послуги» внутрішньо будинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).

На підставі п.1 ч.4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Пунктом 6 частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель повинен вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель повинен своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг.

На переконання колегії суддів, позивач довів належними та допустимими доказами, що відповідачем було завдано йому шкоди, а відповідач у свою чергу не довів відсутності вини у завданні шкоди, тому суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник стосовно відшкодування шкоди, завданої позивачу пошкодженням його майна через затоплення належного йому приміщення в результаті аварії внутрішньо будинкових мереж водопостачання, які відбулися 11.08.2023 та 16.08.2023.

Правильність встановлення судом першої інстанції тієї обставини, що 11.08.2023 та 16.08.2023 відбулося залиття нежилого позивачу приміщення підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, зокрема актами залиття нежилого приміщення від 11.08.2023 та 16.08.2023.

Розмір завданої шкоди позивачу підтверджується висновком судового експерта Таран О.С. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 566/23 від 05.09.2023.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку актам залиття, які не відповідають вимогам щодо його змісту, є необґрунтованими, з таких підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі

яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію

щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, (ст. ст. 79, 80 ЦПК України).

Так, позивачем на адресу відповідача КП «ЖЕО №4» було направлено заяву від 11.08.2023 та 16.08.2023, про те, що в зв`язку з затоплення належного їй майна, направити представника для складання акту про затоплення.

Також, на звернення позивача від 22.08.2023 Кропивницька міська рада повідомила, що через нерозгляд заявок КП «ЖЕО № 4» КМР з приводу залиття належного їй приміщення в день їх надходження 11.08.2023 та 16.08.2023, складання актів у відповідності до п. 2.3.6 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76 не видається можливим.

Отже, позивач вживав дієвих заходів щодо повідомлення та залучення відповідача для складання актів про залиття належного йому приміщення, проте відповідач самоусунувся від своїх обов`язків та відмовися прийняти участь у складанні акта.

Разом з тим, акти містить інформацію, яка беззаперечно підтверджує факт затоплення належного потерпілій приміщення, які відбулися 11.08.2023 та 16.08.2023.

При цьому, достовірність вказаної в актах інформації, відповідачем не спростована.

Також, колегія суддів приймає як належний та допустимий доказ висновок судового експерта Таран О.С., який внесений до Реєстру атестованих судових експертів та обізнаний про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384 КК України, за №566/23 від 05.09.2023, за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , яке відбулося 11.08.2023 та 16.08.202, в нині діючих цінах на будівництво, складає 130 171,00 грн.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідач не погодився з висновком експерта в частині встановлення причин заподіяння збитків позивачу і в своїй апеляційній скарзі називає його неповним.

Однак відповідач не скористався своїм процесуальним правом і не заявив клопотання про призначення додаткової або ж повторної експертизи.

Тож відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті приміщення позивача.

Отже факт залиття приміщення позивача та причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та матеріальною шкодою судом першої інстанції встановлено.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди відповідач суду не надав, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем складу деліктних правовідносин сторін та покладення на відповідача, який відповідальний за стан інженерних мереж у його приміщені та їх експлуатацію, обов`язку з відшкодування завданої позивачу майнової шкоди, є обґрунтованим та правильним

Посилання апелянта на те що позивач має заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком є безпідставними, оскільки не стосуються предмету спору по справі та на спростовують доведеність встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас, твердження відповідача наведені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не доведено наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою діями (бездіяльністю) КП «Житлово - експлуатаційна контора № 4» Кропивницької міської ради», і саме на неї покладається такий обов`язок, також не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Суд першої інстанції з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при здійсненні оцінки доказів, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч. 1 ст. 375 КК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація № 4» Кропивницької міської ради» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2025 року.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич