Справа № 450/4445/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В. Є.
Провадження № 22-ц/811/162/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив суд ухвалити рішення про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільного сина сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка 04 вересня 2024 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між сторонами у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився вищезгаданий син, який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що і змушує позивачку звернутися до суду з даним позовом (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 196 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня звернення з позовом до суду 19 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1 211 грн. 20 коп. судового збору(а.с. 41-43).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить оскаржуване рішення змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вважає, що присуджена оскаржуваним рішенням до стягнення сума аліментів «є вкрай малою та недостатньою для належного утримання дитини відповідного віку та є лише мінімальним рекомендованим розміром аліментів на дитину відповідного віку».

Вважає, що судом не було надано належної оцінки тому, що у відповідача у власності перебуває 4 земельні ділянки та житловий будинок (а.с. 49-53).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 січня 2025 року (яка отримана сторонами 17 січня 2025 року; а.с. 61) відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 59-60).

21 лютого 2025 року на адресу суду надійшов Відзив відповідача на апеляційну скаргу, у якому міститься клопотання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення - без змін (а.с. 67-68).

Клопотань від сторін про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а, відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає) те, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_4 (а.с. 12), якийна час звернення позивачки до суду з даним позовом проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

За своєю правовою природою аліментами є кошти на утримання дитини.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1), і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2).

Позовна заява і додатки до неї не містять доводів та даних про стан здоров`я і матеріальне становище неповнолітнього сина сторін спору; про наявність у відповідача рухомого майна і грошових коштів та про його витрати загалом, а також про інші обставини, що можуть мати істотне значення для визначення розміру аліментів на дитину.

Як вбачається з долученої до позовної заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельні ділянки, власником яких є відповідач, останній набув у власність в результаті їх спадкування у 2018 році (а.с. 18-20), а не в результаті їх придбання за оплату.

Дані про доходи відповідача від цих земельних ділянок у матеріалах справи відсутні.

Розмір аліментів, присуджений судом до стягнення з відповідача на користь позивачки, не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає нормі, яка є закріпленою у частині 2 статті 182 СК України.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, у задоволенні позовних вимог у більшому розмірі судом було відмовлено фактично за недоведеністю їх обґрунтованості у більшому розмірі.

Апеляційна скарга також не містить даних та доводів про доходи та/або видатки відповідача, а також про його майновий стан, які б свідчили про те, що неповнолітній син сторін потребує аліментів у розмірі більшому, ніж присуджений оскаржуваним рішенням, а відповідач в змозі їх сплачувати.

За вищенаведеного колегія суддів вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам про законність та обґрунтованість судового рішення (стаття 263 ЦПК України), а відтак приходить до висновку про відсутність правових підстав для його зміни.

В той же час, у позивачки залишається право на зміну розміру аліментів, присуджених до стягнення на її користь з відповідача оскаржуваним рішенням, в порядку, що передбачений статтею 192 СК України, в тому числі шляхом доведення суду належними та допустимими доказами того, що матеріальний стан відповідача дозволяє стягнення з нього аліментів у розмірі більшому, а ніж вже присуджений до стягнення.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.