РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Експо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Експо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Експо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду на підставі п.3 ч.2 ст.257 ЦПК України.

Постановою колегії суддів Рівненського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та наданих пояснень під час судового розгляду справи, просить суд їх задоволити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Експо» на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 169227 грн.

В судовому засіданні представники відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнали та просять суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 з якого вбачається, що ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, вантажний фургон малотонажний-В, колір сірий.

20 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до сервісного центру ТзОВ «ВІК-ЕКСПО» з приводу проведення діагностики належного йому на праві приватної власності автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску.

В період з 20 вересня 2016 року по 03 жовтня 2019 року було проведено діагностику даного транспортного засобу декілька разів, зокрема:

20 вересня 2019 року відповідно до протоколу діагностики ID протоколу 173785330 несправностей електроніки двигуна виявлено не було. Пробіг на момент діагностики 263800 км;

22 вересня 2019 року відповідно до проміжного протоколу діагностики ID протоколу 174060014 несправностей електроніки двигуна виявлено не було;

03 жовтня 2019 року відповідно до протоколу діагностики ID протоколу 175427177 при діагностиці двигуна було виявлено записи в реєстраторі подій, зазначені у протоколі. Система турбонаддування система двигуна внутрішнього згоряння на основі турбокомпресора, що забезпечує наддування (подачу повітря під тиском у циліндри) за рахунок використання енергії відпрацьованих газів. Турбонаддування є найефективнішою системою підвищення потужності двигуна внутрішнього згоряння без збільшення частоти обертання його колінчастого вала та робочого об`єкту циліндрів. Не зважаючи на відмінності в конструкції окремих систем, можна виділити наступні загальні конструктивні складові системи турбонаддування повітрозбірник і далі послідовно повітряний фільтр, дросельна заслінка, турбокомпресор, інтеркулер, впускний колектор. Всі елементи об`єднані сполучними патрубками та напірними шлангами. Вирізняючою особливістю системи турбонаддування є наявність турбокомпресора, інтеркулера та нових конструктивних елементів керування. Турбокомпресор (інше найменування турбонагнітач, газотурбінний нагнітач) є основним конструктивним елементом системи турбонаддування і забезпечує підвищення тиску повітря у впускній системі. Конструкція турбокомпресора об`єднує два колеса турбінне й компресорне, розташовані на спільному валу ротора. Турбінне колесо сприймає енергію відпрацьованих газів і передає її на вал ротора. Колесо обертається в корпусі спеціальної форми. Турбінне колесо і корпус турбіни виготовляються з жароміцних матеріалів (сплави металів, кераміка).

Таким чином беручи до уваги результати діагностики та скарги на «відсутність тяги» двигуна, працівниками сервісу було зроблено висновок, що саме несправності в роботі системи турбонаддування двигуна буди з технічної точки зору причиною зниження тяги двигуна.

З ініціативи власника транспортного засобу майстрами сервісу було знято модульну систему турнаддуву. Після чого останній було передано уповноваженому представнику власника транспортного засобу, який передав даний модуль для проведення реставрації турбіни третім особам. Після проведення реставрації турбіни третім особам, модуль системи турбонаддуву був встановлений на транспортний засіб.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу діагностики ID протоколу 175427177 від 03 жовтня 2016 року на момент проведення ремонтних робіт пробіг автомобіля становив 263810 км.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось представниками сторін, у період з 20 вересня 2016 року по 03 жовтня 2016 року на сервісі ТОВ «ВІК-ЕКСПО» було проведено ряд інших робіт транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, зокрема: проведено перевірку клімат-системи, сервіс по заміні мастила, заміна паливного фільтра, заміна повітряного фільтра.

Також, представник відповідача звернула увагу на ту обставину, що запасні частини та мастило не придбавалося власником транспортного засобу на сервісі ТОВ «ВІК-ЕКСПО», а купувалося у третіх осіб. Вказана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом виконаних робіт №Ві-К-000188248 від 03.10.2019. Тобто за якість даних запчастин та мастила відповідач по справі не несе відповідальності.

Разом з тим, зважаючи на проведені ремонтні роботи, у тому числі здійснення реставрації турбіни третіми особами, ТОВ «ВІК-ЕКСПО» попередило під розпис власника транспортного засобу про необхідність проведення післяремонтної діагностики перед експлуатацією. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом виконаних робіт №Ві-К-000188248 від 03 жовтня 2019.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, післяремонтна діагностика проведена не була.

05 жовтня 2019 року власник транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску звернувся на сервіс ТОВ «ВІК-ЕКСПО» при цьому, пробіг транспортного засобу вже становив 263943 км.

Вказані обставини спростовують твердження позивача в тій частині, що після проведення ремонтних робіт автомобіль проїхав близько 20-28 км.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача наголосила, що ні власник транспортного засобу, ні його уповноважена особа, 05 жовтня 2019 року не вказували на можливі проблеми в роботі системи мащення двигуна, зокрема про зміну тиску мастила. Про зниження тиску мастила в системі мащення двигуна сигналізує лампочка масла на приборній панелі. Зі слів позивача, загоряння цієї лампочки відбулося лише 05.10.2019, після чого водій вимкнув запалення і транспортний засіб більше не експлуатувався.

Таким чином, до 05 жовтня 2019 року жодних ознак, які б свідчили про зниження тиску масла в системі мащення двигуна не було. Не було скарг від представника власника та уповноваженої особи на загоряння лампочки «покажчика тиску масла» на приборній панелі, проблем (подій в пам`яті електроніки двигуна) в систем мащення не було виявлено і при проведенні діагностики транспортного засобу з використанням спеціалізованого обладнання сервісу. Тобто, у даному випадку відсутні підстави стверджувати, що на момент ремонту/діагностики транспортного засобу були наявні ознаки зниження тиску мастила в системі мащення двигуна, що могло б вказувати на вихід з ладу чи технічну несправність масляного насосу.

Як на підставу вимог позивач та його представник посилаються на висновок №5724 експертного авто технічного дослідження по заяві ОСОБА_2 складений 05 січня 2017 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз з висновку якого вбачається що причиною виходу із ладу двигуна автомобіля Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_2 стала несправність масляного насосу системи мащення двигуна, яка не була виявлена при діагностиці, і яка в процесі подальшої експлуатації поступово привела до остаточного заклинювання четвертого та третього шатунних підшипників внаслідок «сухого тертя».

В судовому засіданні було допитано експерта Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 , котрий безпосередньо вирішував при дослідженні питання причини виходу із ладу двигуна вказаного транспортного засобу і який повністю підтримав, викладені у висновку обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Особливості визначення шкоди, завданої внаслідок продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків, на підставі протиправних (незаконних) рішень (індивідуальних актів) Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, встановлюються Законом України "Про особливості продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків".

Відповідно до ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.6 ст.102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Відповідно до ч.7 ст.102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ч.2 ст.106 ЦПК України порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Відповідно до ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні висновку №5724 експертного авто технічного дослідження по заяві ОСОБА_2 складений 05 січня 2017 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, інформація про те, що висновок підготовлено до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок, у даному висновку відсутня.

Відповідно до п.1.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (надалі інструкція) відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів, посадових осіб Державної податкової адміністрації України, Державної митної служби України, Державної виконавчої служби, на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників, нотаріусів банківських установ, страхових компаній, а також інших юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судовою експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України (в редакції чинній на момент проведення дослідження).

Тобто, вищезазначений висновок, на який посилається позивач у своєму позові, не відповідає загальним вимогам котрі ставляться до висновку експерта, викладеним у статях 102,106 ЦПК України.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, на момент проведення вищезазначеного висновку експертизи, експертом не було враховано та не повно викладено наступні дані, зокрема:

в експертному дослідженні не зазначено кола осіб, які брали участь в ході проведення огляду транспортного засобу 25 листопада 2016 року, а саме не вказано представника власника;

як вбачається з експертного дослідження, на момент огляду транспортного засобу, пробіг автомобіля становив 263943 км. Тобто з моменту проведення ремонтних робіт, яким перебувало проведення діагностики, транспортний засіб проїхав понад 100 км, а не 28 як зазначено у висновку експерта;

у висновку експерта зазначено, що транспортному засобі було змінено модуль турбонаддуву двигуна і автомобіль був наданий власнику, як справний. Однак, в судовому засіданні представник відповідача пояснила, і вказаної обставини спростовано не було, що саме за ініціативи власника транспортного засобу майстрами сервісу було знято модуль системи турбонаддуву, який в подальшому було передано представнику власника транспортного засобу, котрий в свою чергу передав даний модуль третім особам для проведення реставрації турбіни. Лише після проведення третіми особами реставрації турбіни, модуль системи турбонаддуву був встановлений на транспортний засіб. Вказані обставини підтверджуються актом виконаних робіт №Ві-К-000188248 від 03.10.2019. Однак, післяремонтна діагностика проведена не була;

у висновку експертного дослідження експертом зазначено, що стан елементів досліджуваного масляного насосу свідчить про його експлуатаційне зношення, а відповідно і поступове зменшення його продуктивності подачі мастила в систему мащення двигуна і зниження функціональної здатності забезпечувати необхідний тиск в системі мащення. Однак, як зазначено в позовній заяві, загоряння лампочки покажчика тиску масла на приборній панелі відбулося з 5 жовтня 2019 року, тобто після проходження транспортним засобом понад 100 км з останньої діагностики і ремонту. При чому, транспортний засіб перебував в експлуатації без проведення попередньої діагностики, всупереч рекомендаціям відповідача.

Вказані обставини свідчать про той факт, що об`єктивних підстав стверджувати, що на момент проведення діагностики сервісом ТОВ «ВІК-ЕКСПО» існували об`єктивні ознаки експлуатаційного зношення масляного насосу, оскільки ні індикатор тиску масла на приборній панелі транспортного засобу до 05 жовтня 2019 року не сигналізував про зниження тису масла в системі мащення двигуна, ні спеціальна діагностика електроніки двигуна не зафіксувала в пам`яті помилок (подій), що свідчили б про недостатній рівень мастила до 05 жовтня 2019 року.

Тому вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що вищезазначений висновок експерта є неповним, та виконаний без врахування всіх істотних обставин.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме актів виконаних робіт вбачається наступне:

03 жовтня 2016 року Вік-Експо ТзОВ було складено Акт виконаних робіт № Ві-К-000188248 замовник ОСОБА_2 ; платник ОСОБА_2 з якого вбачається, що останнім було проведено оплату за виконані роботи та за запасні частини та матеріали в розмірі 2835,00 грн.;

04 жовтня 2016 року Вік-Експо ТзОВ було складено Акт виконаних робіт № Ві-К-000188659 замовник ОСОБА_2 ; платник ОСОБА_2 з якого вбачається, що останнім було проведено оплату за виконані роботи в розмірі 360,00 грн.;

28 листопада 2016 року Вік-Експо ТзОВ було складено Акт виконаних робіт № Ві-К-000188706 замовник ОСОБА_2 ; платний ОСОБА_2 з якого вбачається, що останнім було проведено оплату за виконані роботи в розмірі 1224,00 грн.

Також, саме на замовлення - заяву власника автомобіля Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_2 , що проживає в АДРЕСА_2 було проведено та складено висновок №5724 експертного авто технічного дослідження по заяві ОСОБА_2 складеного 05 січня 2017 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Грицишиним П.М.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

До позовної заяви позивачем та його представником не було долучено жодного письмового доказу про те, що саме ОСОБА_1 здійснював оплату за проведені ремонті роботи транспортного засобу Transporter р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження належними та допустимими письмовими доказами, повністю спростовані поясненнями представників відповідача, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Експо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_3

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік-Експо», м.Рівне, вул.Кобзарська, 85,

Третя особа: Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, м.Рівне, вул.Поповича, 65А

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов