Справа № 342/25/25
Провадження № 2/342/216/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Андріюк І.Г.,

секретаря судового засідання Малик Г.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Костроміної Н.Р.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Городенка у порядку спрощеного позовного провадженні у режимі відеоконференції у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить змінити розмір аліментів, стягуваних щомісячно з відповідача на її користь на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із твердої грошової суми в розмірі 600 гривень на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу, і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що шлюб з ОСОБА_3 , під час якого народилося двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розірвано 24.03.2015 року. Згідно виконавчого листа Городенківського районного суду від 18.03.2016 з відповідача стягуються на її користь аліменти на двох неповнолітніх дітей по 600 грн щомісячно на кожну дитину. Батько дітей після розірвання шлюбу не бере участі у їх вихованні, не проявляє жодного інтересу у спілкуванні з дітьми, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Позивачка зазначила, що призначених у 2016 році аліментів на дітей, враховуючи встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, недостатньо, оскільки в силу віку неповнолітні діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток та освіту, що тягне і зміну її матеріального становища. Позивачка оплачує рахунки за комунальні послуги, відвідування гуртків, лікарів, витрати у школі, щоб забезпечити належний рівень життя дітям. Також зазначила, що змінилося її матеріальне становище у зв`язку з інфляційними процесами, здорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку.

Позивачці невідомо щодо офіційного працевлаштування відповідача, однак він є працездатним, може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату, виконувати обов`язок щодо утримання дитини. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів, тобто ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по належному утриманню дитини.

Ухвалою від 27.01.2025 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

31.03.2025 від представника ОСОБА_3 адвоката Карапетяна Е.Т. до суду надійшов відзив на позовну заяву, просив поновити строк для подачі відзиву, частково задовольнити позов, збільшивши розмір аліментів на дітей до розміру мінімально гарантованого, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, в іншій частині вимог відмовити. У відзиві зазначено, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, живе на власні заощадження, допомогу матері, йому допомагають друзі. Зараз перебуває у скрутному становищі, у пошуках роботи. Крім цього, відповідач має ще на утриманні чотирьох малолітніх дітей, народжених у іншому шлюбі. У відзиві зазначено, що відповідач не намагається уникнути участі у вихованні та утриманні дітей від першого шлюбу, проте розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати становище сторін. До матеріалів справи не долучено жодного належного доказу, що підтверджував би погіршення матеріального становища позивачки, докази погіршення стану здоров`я дітей, докази, що підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно на кожну дитину. Представник у відзиві зауважив про обов`язок матері нести витрати по утриманню дітей на рівні з батьком.

У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити. Позивачка зазначила, що відповідач жодної участі у житті дітей не бере, вона ж витрачає на місяць близько 6000 грн на одну дитину, їздить у пошуках заробітку для забезпечення потреб дітей за межі України.

Представник відповідача вимоги позову частково визнав, просив збільшити розмір аліментів на дітей до мінімально гарантованого, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, в іншій частині вимог відмовити. Зазначив, що відповідач офіційно не працює, перебуває у пошуках роботи, займається тимчасовими підробітками, яких ледве вистачає на сплату аліментів на дітей від першого шлюбу та на утримання чотирьох дітей від іншого шлюбу. Вважає, що обов`язок по утриманню дітей рівною мірою покладається на обох батьків.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 червня 2010 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, серії НОМЕР_2 , виданого 14 червня 2013 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області відповідно.

Рішенням Городенківського районного суду від 24.03.2015 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано. Дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_8 . Після розрівання шлюбу позивачці відновлено прізвище « ОСОБА_9 ».

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 13.07.2021, актовий запис №69, ОСОБА_10 одружився із ОСОБА_11 , прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_7 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом із позивачкою зареєстровані та проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено довідкою Чернятинського старостинського округу від 23.12.2024 №24/438.

Згідно копії виконавчого листа Городенківського районного суду Івано-Франківської області, виданого 23.03.2016, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2016 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 600 грн щомісячно на кожну дитину. Аліменти присуджено з 11.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Підставою звернення позивачки до суду із вказаним позовом стала зміна обставин з часу ухвалення Городенківським районним судом рішення про стягнення аліментів, зокрема, погіршення її матеріального становища, збільшення витрат на утримання дітей.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

В процесі розгляду справи встановлено, що за рішенням Городенківського районного суду від 18.03.2016 року з відповідача на користь позивачки стягуються щомісячно з врахуванням індексації аліменти у розмірі 3196 грн на обох дітей, що на час розгляду справи є мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину відповідного віку.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Верховний Суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18).

Наведений висновок міститься також у постанові Верховного Суду у справі № 367/10126/19 від 19.02.2025.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зауважує, що пред`являючи вимогу про збільшення розміру аліментів, позивачка належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на дітей, на час звернення до суду з даним позовом, зокрема, не надала доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для збільшення розміру аліментів, що, відповідно до ст. 192 СК України, є підставою для його зміни.

Щодо зміни свого матеріального стану представник позивачки вже на етапі судового розгляду долучила відомості із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно якої ОСОБА_1 з 2017 року доходів не отримує.

Проте у судовому засіданні позивачка повідомила, що виїжджає за межі України для заробітку грошей на утримання своїх дітей.

Таким чином, позивачка має можливість забезпечити своїх дітей, враховуючи можливість заробітку за межами України, що не свідчить про погіршення її матеріального становища.

Також суд взяв до уваги інформацію про те, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору на 20.03.2025, за січень грудень 2024 року інформація щодо ОСОБА_3 відсутня.

На підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, про що не заперечила позивачка у судовому засіданні, до матеріалів справи долучено копію розрахунку заборгованості по аліментах Тернопільського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.03.2025 року №48773, згідно якої на 01.02.2025 у ОСОБА_3 є заборгованість у розмірі 1005,55 грн (під час розгляду справи встановлено, що така вже сплачена), копії платіжних інструкцій ПАТ КБ «ПриватБанк» про сплату аліментів ( отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу: ОСОБА_3 , аліменти, доплата до аліментів, платник ОСОБА_12 ).

На підтвердження перебування відповідача у шлюбі та наявність чотирьох малолітніх дітей на утриманні, стороною відповідача долучено копії свідоцтва про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , серія НОМЕР_4 , виданого 17.03.2016; копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_14 , 22.04.2016, (серія НОМЕР_5 , виданого 10.05.2016), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_6 ), ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (серія НОМЕР_7 ), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_8 ).

Суд зауважує, що посилання відповідачки на хороший заробіток відповідача, зокрема, виготовлення дитячих майданчиків, не підтверджено належними доказами в розумінні ст.76 ЦПК України.

Щодо зазначення позивачки про оплату рахунків за комунальні послуги, відвідування гуртків, лікарів, витрати у школі, щоб забезпечити належний рівень життя дітям, такі не відносяться до аліментних платежів, а їх стягнення повинно вирішуватись в порядку ст. 185 СК України, згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Разом з цим, суд зауважує, що наявність у відповідача чотирьох дітей на утриманні від іншого шлюбу не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання дітей від першого шлюбу, проте враховуючи розмір прожиткового мінімуму, який встановлений з 01 січня 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 грн, спільний обов`язок батьків по утриманню дітей, відсутність доказів покращення матеріального становища відповідача з часу присудження аліментів, суд вважає, що позивачка при зверненні з позовом не довела обставин, які згідно ст.192 СК України, є підставою для зміни розміру аліментів, та приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів у сумі по 1600 грн на обох дітей, що буде відповідати мінімальній гарантії загальних потреб дітей.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2016 року (справа №342/116/16-ц) і стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі 600 гривень на тверду грошову суму у розмірі по 1600 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Припинити стягнення аліментів по рішенню суду від 18 березня 2016 року у справі №342/116/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

представник позивачки: ОСОБА_17 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 14.04.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.