Справа №534/255/25
Провадження №2/534/92/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Малюк Марина Вікторівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором №3182766 від 09.10.2021 в сумі 20 924,94 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 9 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3182766, на умовах якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 8 000,00 грн строком на 30 днів.

25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступила) за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Зокрема, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20 924,94 грн, з яких, 6335,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13069,94 грн - сума заборгованості за відсотками, 1520,00 грн - сума заборгованості за комісією.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін від відповідача не надходило.

28.02.2025 Комсомольським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в цій справі, ураховуючи, що у відповідності до вимог частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа належить до категорії малозначних, судом вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутність її учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Згідно з вимогами частини 5 статті 279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Встановлені Судом обставини

Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 09.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 підписано електронний кредитний договір №3182766.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній в п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений в п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 грн. у валюті: українській гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 09.10.2021 (строк кредитування).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 08.11.2021 (п.1.2-1.4 Договору).

Згідно із пунктом 1.5 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7520,00 грн в грошовому виразі та 317,286.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 15520,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Відповідно до пункту 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 1520.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом: 6000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п.1.5.2-1.7 Договору).

Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Плата за кредитом: Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п.1.5.2., або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах, визначених у п.2.3 Договору (пп 2.1-2.2 Договору).

Кредитний договір №3182766 не містить відомостей щодо належного позичальнику електронного платіжного засобу або поточного рахунку, на який мають перераховуватися кошти на підтвердження надання кредиту.

Відомості про перерахування первісним кредитором - ТОВ «Мілоан» відповідачеві кредитних коштів у матеріалах справи відсутні.

Довідка, видана ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс», про підтвердження переказу грошових коштів, на яку позивач посилається як на доказ надання відповідачеві кредиту, не містить даних щодо найменування одержувача коштів та належності зазначеної в ній картки відповідачеві.

Норми права, які застосовані Судом.

З огляду на предмет спору, для суду підлягають вирішенню питання, по-перше, щодо реальності права вимоги, відступленого позивачеві, тобто укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, по-друге, стосовно переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за договором факторингу та наявності підстав стягнення заборгованості. До спірних правовідносин належать застосуванню насамперед норми Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.

Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважатиметься укладеним з моменту передання позичальникові грошей.

Тому обов`язковою умовою укладення між сторонами кредитного договору має бути доведення факту передання кредитодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним кредитором кредитних коштів, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)).

Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Тож, документ, який не містить достатніх відомостей про операцію або взагалі не містить ніякої інформації про фінансову операцію, не може вважатися доказом перерахування кредитних коштів.

Оцінка Суду.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов таких висновків.

Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Однак суд доходить висновку про безпідставність цих вимог з огляду на недоведеність позивачем факту надання відповідачеві кредитних коштів як в означеній ним сумі, так і взагалі.

Суд наголошує, що за своєю правовою природою кредитний договір є реальним договором, тож вважається укладеним із моменту передачі кредитором позичальникові грошових коштів.

З огляду на правову природу кредитних договорів, право вимоги позивача до відповідача про повернення грошових коштів на підставі відступленого права вимоги, відповідно обов`язок відповідача виконати цю вимогу, залежить від факту передачі останньому грошових коштів первісним кредитором.

За наведених обставин, позивачем не виконано процесуального обов`язку щодо доведення обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема не доведено передачі грошових коштів відповідачеві.

У цьому випадку ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, зокрема, щодо подання доказів, несе позивач.

Суд не бере до розгляду довідку ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» про підтвердження переказу грошових коштів у сумі 8 000,00 грн, оскільки вона не містить усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів, зокрема відомостей, що дозволили б ідентифікувати відповідача як отримувача коштів, так і належність означеного в квитанції номеру рахунку власно останньому, тобто не відповідає імперативним вимогам належності та допустимості до таких доказів.

З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначений статтею 13 ЦПК України, суд не може з власної ініціативи збирати докази у цій справі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами факту передачі первісним кредитором відповідачеві кредитних коштів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно інші доводи позивача, зазначені в позовній заяві, не впливатимуть на висновки суду.

Керуючись ст ст. 12, 78, 81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , адреса: 03150, м. Київ, вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521.

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя М.В.Малюк