Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Чепка В. В.,

за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що с, було укладено шлюб, який зареєстровано Октябрським районним відділом РАЦС м. Харків, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 488.

Вказує, що сімейні стосунки з відповідачем не склались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного побуту не мають. Рішення про розірвання шлюбу позивача остаточне і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись сторони не бажають. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача та відповідача.

За таких обставин, позивач просить суд шлюб, який був укладений 28.07.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвати.

Ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

04.12.2024 представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Кухтою О.В., до суду подано заяву про надання строку на примирення подружжя.

Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2024 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Кухти О. В., подружжю надано строк для примирення тривалістю два місяці.

Після закінчення наданого судом строку на примирення інформації про примирення подружжя до суду не надходило.

У судове засідання позивач не з`явився, згідно з прохальною частиною позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка та її представник в черговий раз для участі у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялися про дату та час розгляду справи.

Від представника відповідача в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через неможливість взяти участь у судовому засіданні.

Вказані дії представника відповідача щодо повторної неявки до суду, подачу клопотань про відкладення судових засідань без надання відповідних доказів поважності причин неявки, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи, тому, її чергове клопотання про відкладення справи залишає без задоволення.

Заявлення представником відповідача клопотання про перенесення розгляду справи підтверджує її обізнаність про дату час та місце розгляду справи. Інших заяв чи клопотань, зокрема що стосуються суті спору до суду від імені відповідача не надходило.

У відповідності до п. 4 ч.3 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 223 ЦПК України повторна неявки відповідача, незалежно від поважності причин такої неявки, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, враховуючи що його явка не визнана судом обов`язковою.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.08.1987, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який зареєстровано Октябрьським районним відділом РАЦС м. Харків, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 488.

Суд встановив, що сторони мають протилежні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинені, подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Встановивши, що сторони сумісного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . зареєстрований Октябрським районним відділом РАЦС м. Харків, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 488, видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.08.1987, розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 14.04.2025.

Суддя В. В. Чепка