справа № 619/9741/24
провадження № 2-др/619/8/25
14 квітня 2025 року,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 619/9741/24,
ім`я (найменування) сторін:
відповідачка: ОСОБА_2 ,
вимоги позивача: про поділ майна подружжя,
представник позивача: Климов М.П.,
представниця відповідачки: Клімова А.В.
Стислий виклад позиції сторін.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Відповідачка та представниця адвокат Клімова А.В. у судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи викладене, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.03.2025 по справі №619/9741/24 узадоволенні позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено повністю.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

14 січня 2025 року представником відповідачки адвокатом Літвіновим Р.О. в системі «Електронний суд» подано відзив, у якому зазначено про те, що відповідачка попередньо очікує понести судові витрати на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн та докази про остаточний розмір будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

27.03.2025 складено акт прийому-передачі наданої правничої допомоги, за відомостями якого АО «МОДУМ» надало, а ОСОБА_2 прийняла послуги з надання правничої допомоги, а саме: вивчення матеріалів судової справи 10000,00 грн, складення відзиву 10000,00 грн, участь у судових засіданнях 10000,00 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Із матеріалів справи вбачається, що адвокатом Літвіновим Р.О., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги №1/13-01 від 13.01.2025 та ордера, у системі «Електронний суд» 14.01.2025 було подано відзив.

На підтвердження понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу в суді у розмірі 30000,00 грн адвокат Клімова А.В. надала укладену 13.01.2025 між АО «МОДУМ» та ОСОБА_2 угоду №1/13-01 про надання правової допомоги, де в п. 5.1 зазначено, що за надання правової допомоги в суді першої інстанції Клієнт сплачує Виконавцю гонорар в розмірі 30000,00 грн.

Водночас суд звертає увагу, що до переліку наданих юридичних послуг адвокат включив участь у судових засіданнях протягом розгляду справи в суді першої інстанції вартістю 10000,00 грн. Проте суд зазначає, що представниця участі у судових засіданнях не приймала, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 57).

Окрім того, адвокат безпідставно включила до переліку наданих послуг вивчення матеріалів судової справи вартістю 10000,00 грн, оскільки доказів ознайомлення з матеріалами справи суду не надано і такі докази відсутні в матеріалах цивільної справи №619/9741/24.

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

У наданій заяві представник позивача заперечує проти заявленого розміру судових витрат, вважаючи його завищеним.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, який склав та подав до суду лише відзив, керуючись, у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до ціни позову, яка складала 42000,00 грн, а також враховуючи критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, понесених нею у зв`язку із розглядом справи, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 - до 8000,00 грн, що є достатнім та підтвердженим належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 264-265, 270 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви відмовити.

Надіслати представникам сторін копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а сторонам надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. М. Нечипоренко