ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 392/1251/24

провадження № 22-ц/4809/319/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О. А., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Драна Дар`я Станіславівна, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області (суддя Кавун Т. В.) від 10.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

23.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до Маловисківського районного суду Кіровоградської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини.

Позов обґрунтовано тим, що 31.05.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від утримання сина та утримання дружини.

Враховуючи викладені обставини, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісяця починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитини трьох років (а. с. 1-9).

2.Короткий зміст рішення суду

Маловисківський районний суд Кіровоградської області рішенням від 10.10.2024 позов ОСОБА_1 задовольнив повністю, ухвалив таке:

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 23.07.2024 та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.07.2024 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, суд здійснив розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_2 на користь держави 1 211,20 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, щообов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Зважаючи на те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених в позові, а відповідачем позовні вимоги визнано, суд вважав, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та матері є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону (а. с. 30-31).

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Драна Дар`я Станіславівна, подав до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, не погоджуючись з вказаним рішенням в частині розміру аліментів, присуджених до стягнення з нього на користь позивачки на її утримання, просить скасувати рішенням суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, шляхом стягнення з нього:

-на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 23.07.2024 та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.07.2024 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції послався у своєму рішенні на заяву відповідача про визнання позову, яка ним не подавалася та не могла бути подана засобами поштового зв`язку з місця проживання через його перебуванням на військовій службі у місцях проведення бойових дій.

Проте, 10.10.2024 представник відповідача подав до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без його участі та про часткове визнання позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/6 частки доходів відповідача. Однак, місцевий суд не надав належної оцінки заяві представника відповідача та не зазначено мотивів, якими керувався присуджуючи аліменти на утримання позивачки у розмірі частки доходів відповідача. Відповідач вважає, що визначений судом розмір аліментів на утримання дружини є завищеним і несправедливим так, як поставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він є мобілізованим солдатом, а тому значна частина власних коштів витрачається на потреби пов`язані з проходженням військової служби (а. с. 37 - 53).

Крім того, в скарзі вказано, що суд належним чином не повідомив його особисто про час, дату та місце розгляду справи.

4.Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Драна Дар`я Станіславівна, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2024. В ухвалі суд роз`яснив позивачці ОСОБА_1 право надати відзив на апеляційну скаргу та встановив для цього десятиденний строк (а. с. 65-66).

Копію цієї ухвали вручено позивачці 24.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 110 (а. с. 70).

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

5.Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а справа не належить до виключень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України, розгляд вказаної справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

6.Встановлені судом першої та апеляційної інстанції такі неоспорювані обставини:

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 31.05.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 31.08.2022 виданого Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 9).

7.Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідач ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 26.12.2024, виданого Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а. с. 74).

20.01.2025 до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Драної Дар`ї Станіславівни про відмову від апеляційної скарги та закриття провадження у справі, у зв`язку зі смертю відповідача (а. с. 72).

Між не існує домовленості про участь відповідача в утриманні дитини та наданні матеріальної допомоги дружині, з якою проживає дитина.

8. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі позивач помер.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадженням у справі (ч. 3 ст. 377 ЦПК України).

Тобто, у випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошення її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), а в разі, коли провадження у справі вже відкрито закриває таке провадження (п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Проте, якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи-сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17.

З огляду на це суд апеляційної інстанції має надати оцінку допустимості правонаступництва у спірних правовідносинах та законності й обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, за змістом ст. 1219, ст. 608 ЦК України до складу спадщини не входять, зокрема, обов`язки особи як боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Оскільки обов`язок утримувати дитину нерозривно пов`язаний з особою батька або матері, а обов`язок утримувати дружину з особою чоловіка, відповідно не можуть виконуватися іншою особою замість померлого, тому вони припиняється на майбутнє у разі смерті платника аліментів і не входить до складу спадщини.

Тож, правонаступництво у правовідносинах після смерті платника аліментів є неможливим у зв`язку з припиненням таких правовідносин.

Однак обов`язок сплатити існуючу на час смерті платника заборгованість по аліментах може спадкуватися. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.08.2020 у справі № 199/5826/16-ц.

З огляду на предмет спору у цій справі, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому, враховуючи норми ст. 377 ЦПК України, скасування судового рішення з одночасним закриттям провадження у справі залежить від вирішення питання про його законність і обґрунтованість.

Стосовно заяви адвокатом Драної Д. С. від 20.01.2025 про відмову від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження колегія суддів апеляційного суду вважає, що адвокат не має повноважень на вчинення такої процесуальної дії у зв`язку з наступним.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 1, ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

За змістом статей 46, 47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Отже, учасником, зокрема стороною у справі, може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно зі ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Таким чином, повноваження представника ОСОБА_2 адвоката Драної Дар`ї Станіславівни у цій справі припинено 17.12.2024 у зв`язку зі смертю відповідача, що унеможливлює звернення представником померлої особи (сторони у справі) із зазначеним клопотання та його прийняття й вирішення судом.

З огляду на це заява адвоката Драної Дар`ї Станіславівни про відмову від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 4 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визначаючи межі перегляду справи, колегія суддів апеляційного суду бере до уваги ту обставину, що попри вимогу апелянта про скасування рішення загалом й ухвалення нового судового рішення, він не навів аргументів проти рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Ба більше, апелянт просив суд апеляційної інстанції стягнути аліменти на дитину в такому ж розмірі, що й ухвалив суд першої інстанції. Це дає підстави вважати, що по суті рішення суду в цій частині відповідач не оскаржив.

Натомість в частині стягнення аліментів на утримання дружини відповідач оскаржив лише щодо їх розміру. Висновок суду про наявність передбачених законом підстав для стягнення таких аліментів відповідач не оскаржував.

Переглянувши справу в межах фактичних доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Щодо тверджень апеляційної скарги порушення судом норм процесуального права

Апелянт вказав, що суд не повідомив його особисто про час, дату та місце розгляду справи, тобто порушив принципи відкритості, змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє такий довід апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами(пункти 1, 3, 6).

Реалізація принципів цивільного судочинства можлива за умови, що учасникам справи фактично забезпечено право на участь у судовому засіданні, за виключенням випадків коли відповідно до закону суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Будь-який учасник справи має право брати участь у судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Частиною 5 ст. 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач брав участь у судовому процесі через представника адвоката Шевченка Максима Леонідовича, що підтверджується ордером серія ВА № 1084643 від 05.08.2024 (а. с. 17).

Також з матеріалів справи відомо, що Маловисківський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 26.07.2024 призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 10.10.2024 (а. с. 13).

Судову повістку для відповідача ОСОБА_2 про виклик у судове засідання 10.10.2024 о 12:00 суд вручив 06.09.2024 безпосередньо його представнику адвокату Шевченка М. Л., що підтверджується розпискою останнього (а. с. 19).

10.10.2024, у день закінчення розгляду справи судом першої інстанції, представник відповідача адвокат Шевченко М. Л. подав до суду заяву про часткове визнання позову (а. с. 28).

Таким чином, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 128, ст. 130 ЦПК України щодо своєчасного і належного виклику відповідача у судове засідання.

Доводи апеляційної скарги про те, що судова повістка не була вручена особисто відповідачу колегія суддів апеляційного суду до уваги не бере в силу положення ч. 5 ст. 130 ЦПК України та з урахуванням викладених обставин.

У справі відсутні передбачені п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підстави для скасування рішення суду.

8.2. Норми права та їх джерела

Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вказаними нормами законодавства визнається право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини на період до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік (батько дитини) може надавати матеріальну допомогу.

8.3. Оцінки доводів апеляційної скарги по суті спору та висновків суду першої інстанції

Колегія суддів апеляційного суду повторює, що апелянт не оскаржує правильність висновку суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України позивачка, з якою проживає їх з відповідачем спільна дитина, має право на утримання від чоловіка (батька дитини) до досягнення дитиною трьох років, яке він може їй надавати.

Стосовно доводів апелянта про те, що присуджений розмір аліментів на дружину становитиме для нього надмірний тягар, то в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, ч. 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Докази у справі мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст. ст. 77 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заперечуючи проти вказаного позивачкою розміру аліментів на її утримання (1/4 частки доходу відповідача) та надаючи згоду на їх стягнення в розмірі 1/6 частки доходів, представник відповідача не навів будь-якого обґрунтування своєї позиції, не надав до суду доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у розмірі позивної вимоги.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо несправедливості такого розміру аліментів також не містять належного обґрунтування, зокрема відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей чи утриманців, грошових зобов`язань за рішенням суду, нерегулярного, мінливого чи невизначеного доходу тощо, що могло б вказувати на неможливість або істотне утруднення в сплаті відповідачем аліментів на утримання дружини у визначеному судом розмірі. Будь-яких доказів існування обставин, які істотно впливали б на оцінку спроможності відповідача сплачувати аліменти до суду не було надано.

Натомість подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, а також детального розрахунку розміру допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від її потреби в допомозі чоловіка батька дитини.

Присудження аліментів на утримання дитини, а також дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, у загальному розмірі частини доходів відповідача не може вважатися несправедливим, враховуючи законні інтереси кожної зі сторін у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений місцевим судом розмір аліментів на дружину буде перевищувати визначений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи не заслуговують на увагу з огляду на те, що законодавство не містить обмеження у визначенні розміру аліментів, яке б гуртувалося на прожитковому мінімумі для відповідних категорій осіб. Такий розмір обмежується лише об`єктивними можливостями платника.

Перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів погоджується і з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів на утримання позивачки,

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_2 є батьком сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає зі своєю матір`ю, обґрунтовано вважав, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останнім трьох років, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Бюрг та інші проти Франції», «Гору проти Греції №2»).

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то смерть відповідача у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

З огляду на таке суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Драної Дар`ї Станіславівни про відмову від апеляційної скарги повернути заявнику.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Драна Дар`я Станіславівна, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2024 залишити без задоволення, а рішення без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 14.04.2025.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: О. А. Письменний

О. І. Чельник