Дата документу 11.04.2025 Справа № 336/3489/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 336/3489/24 Головуючий у 1-й інстанції: Вайнраух Л.А.
Провадження № 22-ц/807/713/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Балика Павла Олександровича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 вересня 2002 року, з яким мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ОСОБА_1 в примусовому порядку за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2009 року по справі №2-2440/09 здійснювалося стягнення аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття.

Досягнувши повноліття, донька продовжує навчання в Запорізькому національному університеті на денній формі навчання (держбюджет) на першому курсі соціальної педагогіки та психології факультету, термін навчання з 2023 по 2027 роки, яка не має змоги працевлаштуватись, отримувати заробіток.

У зв`язку з навчанням, позивачка несе витрати на утримання доньки. Проте, самостійно не в змозі утримувати дитину, оскільки її дохід як ФОП, що на деякий період надає послуги БО «Благодійний фонд «Посмішка ЮА» є тимчасовим доходом, інших видів доходу вона не має, спрогнозувати доходи в подальшому наразі неможливо, зазначених доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя, відтак потребує матеріальної допомоги з боку батька, який у добровільному порядку таку допомогу не надає.

Зауважує, що сплачує комунальні платежі та несе інші типові для кожної людини соціально-побутові витрати. Дочка потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, а саме, є потреба в купівлі відповідної техніки, канцелярського приладдя, забезпечення відповідних сум на транспортні витрати до місця навчання, її харчування, витрати на одяг, взуття та забезпечення щорічного її лікування та оздоровлення, що підтверджується відповідними медичними документами та документами щодо інших витрат (додаються). Дочка потребує матеріальної допомоги як для навчання, так і для лікування й оздоровлення відповідно до виявлених захворювань та наявних медичних виписок та консультативних висновків лікарів.

Відповідач є працездатним, працює в органах Служби Безпеки України, що свідчить про його задовільний стан здоров`я та наявність стабільного доходу у вигляді заробітної плати та інших відомчих виплат.

Враховуючи вказане та те, що відповідач в добровільному порядку не бере участі в утриманні доньки, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання, в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з 10 квітня 2024 року до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження навчання. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Балика Павло Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2025 року змінити. Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання та на користь ОСОБА_3 , у зв`язку з навчанням, з 1/6 до 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, з 10 квітня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 23 років, за умови продовження навчання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 навчається за державний рахунок. Позивачкою не було доведено, яку суму, крім стипендії, потребує донька, яка знаходиться на повному державному забезпеченні, не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки саме у розмірі 1/6 частини. Вказує, що судом не було враховано факт перебування на утриманні відповідача дружини ОСОБА_4 з якою 28 травня 2011 року зареєстровано шлюб, сина від даного шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоє непрацездатних батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. На теперішній час син відповідача потребує періодичних обстежень та лікування, дружина відповідача є непрацездатною, отримує мізерну пенсію по інвалідності.. Відповідач вважає, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/12 частини від усіх видів доходу буде достатнім для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та зможе забезпечити баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що під час рлзгляду справи, суд першої інстанції вірно встановив обставини справу, надав належну оцінку доказам у справі, врахував законодавчо передбачений обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання, тому рішення суду є законним і обгрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішенні суду першої інстанції бе змін.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частину шосту статті 19 доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 460-1X від 15 січня 2020: в редакції Закону № 3831-1X від 19 червня 2024 року відповідно до якої малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства ( материнства)

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що предметом позову в цій справі є зменшення розміру стягнення аліментів на повнолітню дитину, котра продовжує навчання.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи зміни в п. 3 ч. 6 статті 19 ЦПК України в редакції Закону № 3831-1X від 19.06.2024, що дана справа відноситься до малозначних справ, тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 та 3 частини шостої статті 19 ЦПК України

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що донька сторін у справі досягла повноліття, навчається в університеті та, відповідно до ст. 199 СК України, потребує матеріальної допомоги, і стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно буде достатнім для належного утримання дитини та співмірним матеріальному становищу платника та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що сторони позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 21 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,розірвано 01 жовтня 2009 року (а.с. 9,10).

Відповідач, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 квітня 2006 року серії НОМЕР_2 видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна (а.с.11).

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №2-2440/09 від 21 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 01 вересня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 18 травня 2009 року (а.с.15).

Наразі ОСОБА_3 досягла повноліття, мешкає разом з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , відповіддю №543531 від 15 квітня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А., довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 28 липня 2020 року (а.с.6-7,14,36), що не заперечується відповідачем.

ОСОБА_3 , навчається на денній формі навчання (держбюджет) першого курсу Запорізького національного університету на факультеті соціальної педагогіки та психології факультету, освітній рівень бакалавр, і термін навчання з 2023 по 2027 роки, що підтверджується довідкою за № 223 від 06 лютого 2024 року, виданої деканом факультету соціальної педагогіки та психології Запорізького національного університету Притуляк А.І. (а.с.21).

В якості доказів також долучено копію студентського квитка ОСОБА_3 серії АР №14522140 (а.с.20).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за №РIN_ВНА-31-1 від 31 січня 2024 року, складений між представниками Замовника «Благодійна організація «Благодійний фонд «Посмішка ЮА» голова фонду Веселкова В.В., і представником виконавця Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 отримала рахунок за надані послуги в розмірі 19 051,06 грн (а.с.29).

Також стороною позивача долучено товарні чеки на придбання одягу та канцелярського приладдя, а саме: чек 184349 від 23 вересня 2023 року на придбання годинника CASIO на суму 1610 грн; чек від 09 липня 2023 року на з магазину «Mіратон» на придбання взуття на загальну суму 8 738 грн; чек від м25 квітня 2023 року з магазину «Лідер взуття» на придбання взуття, шкарпетки, на загальну суму 896,01 грн; товарний чек від 10 січня 2024 року на придбання паперу формату А-4, сегрегатор на загальну суму 540 грн; товарний чек від 08 лютого 2024 року на придбання зошитів А-4, файлу А-4, ручка, коректор на загальну суму 642 грн; чек з магазину « Медея » від 16 грудня 2023 року на суму 2200 грн (найменування товару є нечитаємим); чек «Лідер взуття» від 07 лютого 2024 року на придбання взуття на суму 598 грн; чек від 08 лютого 2024 року на придбання постільного комплекту, блуза, спідниця, на загальну суму 3 758 грн; товарний чек від 17 березня 2024 року магазин «Прикид» на придбання одягу на суму 4787; чек від 09 березня 2024 року на придбання взуття, жіночих окулярів на загальну суму 7454 грн (а.с.29-32).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 25 листопада 2024 року ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , отримує дохід як самозайнята особа за період з 01 січня 2024 року по 30 вересня 2024 року, що становить 273 252,06 гривень (а.с.141-143).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2024 року в порядку витребування доказів зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області надати суду довідку про доходи відносно ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по час надання відповіді за даними з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходу (а.с.133).

Відповідно до відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів № 887766, №887723 від 06 листопада 2024 року, сформованої суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. 06 квітня 2025 року, інформації щодо сум нарахованого доходу та суми утриманого з них податку за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року та 1 квартал 2024 року по 3 квартал 2024 року ОСОБА_1 відсутні (а.с.135).

Відповідно до листа Державної податкової служби України Головне управління ДПС у Запорізькій області від 03 грудня 2024 року, в додатку до листа наявний дохід за період з 2023 року-ІІІ квартал 2024 року у ОСОБА_1 . Відповідно відповіді на запит від 02 грудня 2024 року, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2024 року отримав дохід 7 354 грн - соціальні виплати з відповідних бюджетів (а.с.147,148).

Як зазначено позивачкою та визнається відповідачем, останній дійсно є співробітником СБУ. Позивачкою в якості доказів долучено звіт про здійснення відрахування та виплат Службою безпеки України відносно ОСОБА_1 на підставі рішення суду про стягнення аліментів, датований 2015 роком (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 28 травня 2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 з 28 травня 2011 року, перебувають у шлюбі (а.с.73).

Від даного шлюбу, у них народилася дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 (а.с.78).

Відповідно до Виписки із обстеження Центру зору «Optimal» від 28 січня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз: гіперметролія середнього ступеня, Розлад акомодації (а.с.77). Відповідно до виписки КНП Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради від 28 травня 2024 року із амбулаторної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 , діагноз: доброякісні і такі, що не турбуючи хворого, серцеві шуми; інші розлади вегетативної (автономної) нервової системи (а.с.81).

Відповідно до пенсійного посвідчений № НОМЕР_7 виданого Пенсійним фондом України 26 вересня 2018 року серії НОМЕР_8 , ОСОБА_4 має третю групу по інвалідності загального захворювання, термін дії - довічно (а.с.79).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є внутрішньо-переміщеними особами та проживають у м. Вінниця, що підтверджується довідками №509-, №509- від 06 листопада 2023 року №509- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.72,82).

Відповідно до довідки про доходи №6443 0941 9131 4417 від 26 травня 2024 року, виданої Пенсійним фондом України, ОСОБА_4 за період з січня 2023 року по травень 2024 року отримала пенсію у розмірі 46 660 грн (а.с.74).

На підтвердження стану здоров`я ОСОБА_3 судом досліджено надані в копіях рекомендації лікаря-гастроентеролога; консультаційних висновок КНП «Міська лікарня №8» від 19 лютого 2024 року; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинно медико-санітарної допомоги №2» від (дата є нечитаємою) лютого 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_10 має основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення; консультативні висновки «Люксоптика» від 15 листопада 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_10 має спазм акомодації ОИ; консультативні висновки «Люксоптика» від 27 листопада 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_10 здорова, рекомендації лікаря: окуляри з захистом від синього спектру; посадочні документи для проїзду (а.с.22-28).

Згідно зі ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (у редакції Закону України від 17 травня 2016 року № 1370-VIII, далі - СК України), яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів осягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язанні обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За нормами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_1 , з 2023 року навчається в Запорізькому національному університеті Факультет соціальної педагогіки та психології, на денній формі навчання (держбюджет), освітній рівень - бакалавр, термін закінчення закладу освіти 20276 року.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3 повністю знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2 , усі витрати, пов`язані з навчанням, придбанням одягу, продуктів харчування, канцелярії здійснюються нею, що не заперечується відповідачем.

Отже, повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надано доказів відсутності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням доньки.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_3 досягнула повноліття, продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, та задовольняючи частково позов і стягуючи з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу), правильно виходив з того, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу дочці саме у такому розмірі, вважаючи цю суму обґрунтованою, достатньою та такою, що відповідає потребам дочки.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в нього на утриманні перебувають дружина та ще одна дитина та батьки, оскільки, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , суд першої інстанції в повній мірі врахував матеріальне становище платника аліментів, а також те, що на його утримання перебувають дружина та ще одна дитина та дійшов висновку про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу доньці.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки не приймається до уваги аеляційним судом, оскільки сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що мати відповіда - ОСОБА_7 та батько - ОСОБА_6 , які є пенсіонерами, потребують матеріальної допомоги, відповідач суду не надав, а долучені до справи пенсійні посвідчення батьків свідчать лише про те, що вони є пенсіонарами, що не є самостійним свідченням на користь даного факту.

Матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров`я ОСОБА_1 не може працювати, а незначні проблеми зі здоров`ям не свідчать про те, що останній не спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки, на період її навчання, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону, тому наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до підпунктів «б» "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Балика Павла Олександровича залишити без задоволення

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 11 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Трофимова Д.А.