Справа № 331/5795/24
Провадження № 2/331/476/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5559950 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день. У зв`язку із введенням воєнного стану ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування відсотків та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 р. по 30.04.2022 р. за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 17.11.2022 було здійснено нарахування за стандартною проценною ставкою. Проте, 12.07.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 14 534,00 грн. та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено в особистий кабінет споживача. Однак наданою можливістю споживач не скористався. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (18.11.2022 - 16.01.2023) в межах строку договору в сумі 11 940 грн. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 47 412 грн, яка складається з: тіло кредиту - 10 000,00 грн.; нараховані проценти - 25 472,00 грн., нараховані проценти за 60 календарних днів - 11 940,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 23.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.

25.10.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не доведено належними доказами отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ТОВ «Авентус Україна». Договір факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 р., укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не містить доказів набуття права вимоги останнього до відповідача за договором № 5559950 про надання споживчого кредиту. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами набуття права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 за договором № 5559950 про надання споживчого кредиту. Як слідує з договору № 5559950 про надання споживчого кредиту, наявного в матеріалах справи, сторони погодили термін кредитування строком на 30 днів, а сума до повернення при порушенні вказаного строку становила 10 000,00 грн. Разом з тим, належного розрахунку заборгованості, який би можна було перевірити, позивачем не надано, а тому розмір відсотків за користування кредитом не обґрунтовано. Посилаючись на зазначені обставини, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

29.10.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що 15.08.2019 р. між ТОВ «Авентус Україна» та АТ «ПУМБ», в рамках співпраці було укладено договір № 01-19 від 15.08.2019 р. про надання послуг з переказу платежів. На виконання умов договору, листом вих. № КНО-20.4/104 від 27.09.2023 р. АТ «ПУМБ» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність операцій, згідно договору № 01-19 від 15.08.2019 р., та надало реєстр виплат ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Серед переліку платежів АТ «ПУМБ» наявна інформація про перерахування грошових коштів у сумі 10 000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , яку під час укладення договору зазначав споживач. Електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. 18.02.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою ІТС ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір № 5559950 про надання споживчого кредиту. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Таким чином, факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на нього.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 18.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 5559950 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М573200.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5 договору № 5559950 про надання споживчого кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000 грн., строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована. Дата повернення кредиту 13.02.2023 вказується в таблиці обчислення вартості кредиту, що є додатком №1 до цього договору.

Згідно із п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 20.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Згідно із п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Підпунктом 3 п. 4.1. договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.

18.02.2022 року додатково ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М573200 підписано паспорт споживчого кредиту.

Згідно із довідкою (підтвердження) АТ «ПУМБ» № КНО-20.4/104 від 27.09.2023 року, повідомлено про успішне зарахування коштів 18.02.2022 року у розмірі 10 000,00 грн на номер карти: НОМЕР_1 .

У вказаній довідці (підтвердженні) зазначено про зарахування коштів на картку, що збігається з номером картки, яка була зазначена ОСОБА_1 в договорі № 5559950 про надання споживчого кредиту від 18.02.2022 р.

Відповідно до картки обліку договору № 5559950 (розрахунку заборгованості) ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 35 472,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума кредиту; 25 472,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

25.09.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 10 782, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Факт виконання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором за вищезазначеним договором факторингу п. 3.3. сплати ціни продажу за цим договором на користь ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 1 773 409,78 грн. підтверджується наявними у цій справі платіжними інструкціями (№ 1079, № 1080, №1081, №1082, № 1083) від 29.09.2023 року на загальну суму 1 773 409,78 грн.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу зазначену при укладенні кредитного договору.

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, відповідно до умов Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року та інформації, зазначеної в Картці обліку Договору (розрахунку заборгованості), ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 5559950 про надання споживчого кредиту від 18.02.2022 року в розмірі 35 472,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25 472,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якшо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а такод іншими актами законодавства. Елеткронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підтавою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Законону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій особі цього договору.

Оскільки договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладний з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості (картка обліку договору) підписаний уповноваженою особою кредитора, містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Матеріали справи не містять доказів спростування наданого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотках, нарахованих первісним кредитором.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за договором № 5559950 про надання споживчого кредиту від 18.02.2022 року, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості у розмірі 35 472,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума кредиту; 25 472,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті процентів нарахованих за 60 календарних днів (з 18.11.2022 р. по 16.01.2023 р.), суд приходить до наступних висновків.

Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів за період з 18.11.2022 року по 16.01.2023 року відповідно до наступного: 10 000 грн.* 1,99 % = 199 грн. * 60 календарних днів = 11 940,00 грн.

Проте, за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», до останнього 25.09.2023 р. перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 35 472,00 грн, яка складається: 10 000,00 грн. - сума кредиту; 25 472,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Таким чином, нарахування відсотків у розмірі 11 940,00 грн, здійснених фактором за період, до моменту набуття права вимоги (25.09.2023 р.) є неправомірними, адже такі нарахуванням можуть бути нараховані фактором виключно після отримання права вимоги за зобов`язанням. Посилання позивача на те, що такі нарахування здійснено у межах строку дії договору є помилковими, адже строк дії договору закінчився 13.02.2023 р., а право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача 25.09.2023 р., а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.08.2024 р.; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1694243 від 06.09.2024 р.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 р.; рахунок на оплату № 4442-06/09-2024 від 06.09.2024 р., згідно яких загальна сума витрат понесених позивачем на правничу допомогу складає 10 000,00 гривень.

Однак, з огляду на часткове задоволення позову, складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 1500,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в розмірі 1812,35 грн. та 1 500,00 грн. - за надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Завгородня, буд. 15, оф. 118/2) заборгованість за договором № 5559950 про надання споживчого кредиту від 18.02.2022 року в розмірі 35 472 (тридцять п`ять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 00 копійок., з яких: 10 000,00 грн. - сума кредиту; 25 472,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Завгородня, буд. 15, оф. 118/2) судовий збір у розмірі 1812 гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Завгородня, буд. 15, оф. 118/2) суму витрат на правову допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька