Справа № 953/6761/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2025 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Веремійчик Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про поділ майна подружжя,-
28.04.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати автомобіль HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на підставі вимог ст.ст. 60,69,70,71 СК України припинити її право власності на вказаного автомобіля, визнати право власності на цей автомобіль в цілому за відповідачем ОСОБА_4 та стягнути на її користь в якості компенсації з відповідача частини вартості автомобіля HYUNDAI TUCSON, в розмірі 320000 грн.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_4 перебуває у шлюбі, який зареєстровано 13.04.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №340. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_2 , 2019 р.н. та сина ОСОБА_3 , 2014 р.н. Шлюбні відносини припинені, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, допомоги відповідач не надає. Серед майна спільно нажитого в шлюбі є, зокрема: автомобіль HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний у шлюбі на ім`я ОСОБА_4 , на придбання якого витрачені гроші зі спільного сімейного бюджету, тому вказаний автомобіль підлягає поділу, як придбане у спільну сумісну власність подружжя.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження спірного автомобіля.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2020 за клопотанням позивача витребувано докази.
21.09.2020 вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження автомобіля FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
30.09.2020 відповідачем ОСОБА_4 до суду подано зустрічний позов про поділ майна подружжя, в якому просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на автомобілі HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 . Зазначає, що дійсно ці автомобілі були придбані в період шлюбі з ОСОБА_1 , однак за особисті кошти ОСОБА_4 , оскільки в період шлюбу ОСОБА_5 не мала ніяких доходів, крім державної соціальної допомоги на дітей, а Балтрулян працевлаштований та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про його заробітну плату. Також, вказує, що проти основного позову ОСОБА_5 заперечує в повному обсязі.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2020 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1
18.12.2020 представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокатом Сайченко Я.В. до суду направлено відзив на зустрічний позов, проти вимог якого заперечує в повному обсязі.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.12.2020 витребувано докази за клопотанням позивача.
19.04.2021 представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокатом Сайченко Я.В. до суду подано заяву про розподіл судових витрат.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Київського районного суду м.Харкова від 21.09.2021, вказана справа розподілена в провадження судді Губської Я.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.10.2021 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання.
02.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.02.2023 провадження у справі зупинено за клопотанням відповідача до набрання законної сили судовим рішенням по справі №953/3881/21, яка розглядається в Київському районному суді м. Харкова за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ «Слобожанщина» про визнання договору комісії та договору купівлі продажу недійсними.
Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07.01.2025 року поновлено провадження по справі, призначено судове засідання.
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги первісного позову просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову - відмовити.
Відповідач за основним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, докази поважності причин неявки в судове засідання до суду не надав. За таких обставин, враховуючи строк розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.
Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.
Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.
Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; в) відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.
Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань.
Враховуючи строки розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що сторони по справі в письмовому вигляді висловили свою позицію щодо предмету розгляду, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників, що в судове засідання 02.04.2025 не з`явилися.
Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлено, що 13 квітня 2013 року між ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що вбачається із актового запису про шлюб № 340 від 13.04.2013 року, зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Рішенням Київського районного суду м.Харкова у цивільній справі № 953/6757/20 від 14.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_2 , 2019 р.н. та сина ОСОБА_3 , 2014 р.н.(а.с.10-12 т.с.1)
Під час судового розгляду встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було придбано 2 автомобіля: HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
Відповідно до відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області про реєстрацію тз HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 даний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_4 14.12.2019. (а.с.99 т.с.1)
Згідно з рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.10.2024 по цивільній справі №953/3881/21, що набрало законної сили, в період шлюбу сторонами також було придбано автомобіль FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , який було відчужено ОСОБА_1 02.06.2020 року та вказаним рішенням суду договори про комісію та відчуження вказаного автомобілю від 02.06.2020 року визнано недійсними.
Позивачем у первісному позові не зазначено, проте в зустрічному позові зазначено та перевірено судом, що у спільній сумісній власності подружжя також перебував автомобіль FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 набутий сторонами за час шлюбу, який також підлягає поділу.
Таким чином, суд зазначає, що придбання вказаних автомобілів HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 відбулося в період шлюбу ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 та є предметом поділу майна подружжя.
Звертаючись з зустрічним позовом ОСОБА_4 зазначає, що ці 2 автомобіля є його приватною власністю, оскільки в період шлюбу його дружина не мала доходів, оскільки доглядала за дітьми і отримувала лише соціальну державну допомогу.
Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Аналізуючи наведені вище норми законодавства України, дає підстави для висновку про те, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.
Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції того, що майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжям позивачем у зустрічному позові не надано, а тому суд дійшов висновку про поділ спірного майна між сторонами, саме виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.
Суд зазначає, що лише посилання позивача за зустрічним позовом на отримання ним заробітної плати у період шлюбу, як чоловіка, а догляд жінкою в період шлюбу за спільними дітьми, тобто дружини та неотримання нею доходу у вигляді заробітної плати у цей період, не може бути підставою для визнання лише за чоловіком права власності на придбане в період шлюбу майна. Також, до суду не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо погодження між подружжя розподілу спільних коштів, в тому числі і для придбання спірних автомобілів, або можливого перерахування особистих грошових коштів ОСОБА_4 на придбання автомобілів.
Суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, враховуючи, що автомобілі марок HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 набуті сторонами за час шлюбу, а тому вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, і доходить до висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, в межах позовних вимог первісного та зустрічного позову.
Судом, вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя враховано, що автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2019 року випуску був зареєстрований за ОСОБА_4 , а автомобіль FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску був зареєстрований за ОСОБА_1 , і відповідно вони ними користувались.
Враховуючи вищезазначене та позовні вимоги подружжя, суд вважає за необхідне в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , а за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, з виплатою різниці вартості автомобілів, задля рівності часток.
При вирішенні питання розміру компенсації, яка підлягає виплаті, суд виходить з наявних даних у справі щодо вартості вказаних автомобілів.
Згідно даних Договору купівлі-продажу від 23.11.2019 № 2610Х HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , його вартість становить 628000,00 грн.(а.с.14 т.с.1) і саме ця сума судом береться до уваги, як вартість вказаного майна, при цьому суд не приймає до уваги довідку ФОП ОСОБА_7 від 01.04.2020, оскільки її висновок наданий у вірогідній формі, до того ж, вартість вказаного авто через рік після його придбання з автосалону зазначена більшою, ніж на момент покупки, тому ці дані викликають сумніви. (а.с.16 т.с.1)
Також, для розрахунку вартості автомобіля судом приймаються до уваги відомості про вартість автомобіля FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , зазначені в договорі комісії №5676/20/024905 від 02.06.2020 130000,00 грн, оскільки інших належних та допустимих відомостей про його вартість до суду не надано сторонами протягом розгляду справи. (а.с.182 т.с.1)
Виходячи з розміру заявлених позовних вимог, належності вказаних автомобілів сторонам на праві спільної сумісної власності, з урахуванням принципу рівності часток при поділі вказаного майна, суд вважає за можливе поділити між сторонами автомобілі HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , визнавши за ОСОБА_4 право власності на HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (вартість 628000,00 грн), а за ОСОБА_1 автомобіль FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 (вартість 130000 грн), із компенсацією різниці вартості кожного з автомобілів (628000/2 130000/2 = 249000) на користь ОСОБА_1 в сумі 249000 грн.
З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позову.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно вимог ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеної частини вимог стягуються витрати по сплаті судового збору, а також витрати на правничу допомогу.( по 50%).
Керуючись ст.ст. 13, 77-79, 89, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 та вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Визнати автомобілі марок HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) право власності на автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, модель TUCSON 2.0 6А/Т 4WD DYNAMIC колір - MICRON gray 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 14.12.2019.
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності на автомобіль марки FORD, модель FIESTA, 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) різницю вартості автомобілів, що перебували у спільній власності подружжя, із зустрічним зарахуванням, в сумі 249000 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3150 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Суддя :