Справа №345/1454/25
Провадження № 2-о/345/107/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

присяжних Руско Н.Р., Мартишин М.М.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Новицька сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, про оголошення фізичної особи померлою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, а саме просить оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву мотивує тим, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в зареєстрованому шлюбі з 1988 року по АДРЕСА_1 . У 1999 році шлюб між батьками був розірваний. Після чого заявниця з мамою пішли проживати до її батьків по АДРЕСА_2 . А батько заявниці ОСОБА_2 пішов проживати до своїх батьків по АДРЕСА_3 .

У лютому 2003 року батько ОСОБА_2 , проживаючи зі своєю мамою ОСОБА_3 вирішив поїхати зі знайомими односельчанами на сезонні роботи в м.Одесу. Працюючи там на сезонних роботах, батько час від часу дзвонив до своїх батьків. Проте у січні 2004 року зв`язок із батьком був втрачений і його мати ОСОБА_3 (бабуся заявниці) почала його розшукувати. Зі слів односельчан, які були з ним на сезонних роботах, стало відомо, що її батько ОСОБА_2 , працюючи тоді на сезонних роботах, будучи випивши, побився там з місцевими хлопцями, які його викинули в море, але підтверджуючих даних про це не було, це тільки зі слів односельчан, які з ним працювали.

Тоді ж у січні 2004 р. бабця заявниці подала його в розшук через поліцію. Зі слів бабусі заявниці навіть тоді оперативні працівники поліції виїжджали в м.Одесу щодо встановлення обставин зникнення її батька ОСОБА_2 , проте з цих приводів ніяких результатів не було. Також в 2004 році і бабуся заявниці їздила в м.Одесу на пошуки сина, але повернулася з нічим.

Зі слів ОСОБА_3 , вона навіть подавала у 2005 році дані про зниклого сина на телеканал «Інтер» на програму про людей, які шукають один одного, а також писала листа до Уряду України про допомогу у розшуку її зниклого сина ОСОБА_2 при загадкових обставинах. Проте час минув, а пошуки не давали жодних результатів. У 2013 році бабуся звернулася до поліції із заявою, припустивши, що його могли вбити під час сезонних робіт в м.Одесі. Органи поліції з цього приводу відкрили кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України, внісши дані в ЄРДР 16.12.2013 року.

В 2015 році померла бабуся заявниці ОСОБА_3 , а перед цим дідусь, які фактично займалися розшуком свого сина ОСОБА_2 . З того часу ініціатива розшуку ОСОБА_2 перейшла до заявниці, як до дочки. Тому з цього приводу заявниця зверталась із заявою від 19.03.2025 року у поліцію щодо повідомлення її про заходи розшуку її батька ОСОБА_2 , де отримала відповідь, що Калуським РВП ГУНП з 26.01.2004 року заведена оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» відносно ОСОБА_2 , згідно якої по даний час тривають розшукові заходи по встановленню місця знаходження її батька ОСОБА_2 і на даний час місцезнаходження його не встановлено.

Заявниця зазначає, що станом на сьогодні немає жодних даних про існування її батька ОСОБА_2 , що вказує на те, що ймовірно її батько ОСОБА_2 за такий тривалий проміжок часу (21 рік) міг померти. Така невизначена ситуація з батьком породжує для заявниці ряд правових наслідків, зокрема щодо майнових прав його та його брата.Тому заявниця змушена звернутися із вказаною заявою до суду.

Представник заявниці подав заяву про розгляд справи без його участі та участі заявниці, заяву про оголошення ОСОБА_2 померлим підтримує та просить суд її задоволити.

Представник заінтересованої особи Новицької сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення її батька ОСОБА_2 померлим.

Представник заінтересованої особи Калуського відділу ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 (а.с.20).

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявників. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦС може бути видано свідоцтво про смерть:

встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (статті 317 ЦПК України);

оголошення фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України).

Відповідно з частин 1 - 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд па підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Розглядаючи справу вказаної категорії, судам слід, окрім іншого, з`ясовувати, чи може відсутність особи умисною, тобто, чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Схожий за змістом висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 та від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті.

Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З відповіді Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 14.03.2025 року №43897-2025, адресованого ОСОБА_1 (а.с .6) вбачається, що 26.01.2004 року було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» відносно ОСОБА_2 , згідно якої по даний час тривають розшукові заходи по встановленню його місця знаходження; на даний час місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що за фактом зникнення у лютому 2003 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001741 від 16.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с.7).

Відповідно до актів обстеження на факт проживання особи без реєстрації місця проживання №11 та №12 від 19.03.2025 року, складеного комісією в складі старости Добровлянського старостинського округу, адміністратора ЦНАП, депутата Новицької сільської ради (а.с. 16, 17), встановлено, що зі слів сусідів ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 орієнтовно з 2002 року по даний час.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що у місці постійного проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце його перебування вже більше трьох років, а встановити таке не вдається, суд приходить до висновку, що наявні підстави для оголошення ОСОБА_2 померлим. Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_2 встановити неможливо, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили, з врахуванням приписів ч.3ст. 46 ЦК України.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст.2, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 305-309 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву задоволити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, померлим.

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.04.2025 року.

Головуючий

Присяжні