Справа № 185/771/25
Провадження №2/190/266/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9822996.

В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 12 жовтня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-9822996 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5000 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 12 жовтня 2023 року ТОВ «Качай гроші» ініціювало переказ коштів згідно із вказаним договором безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11875 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 5250 гривень та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 6625 гривень.

22.01.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9822996 від 12 жовтня 2023 року.

16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9822996 від 12 жовтня 2023 року.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 11875 грн та яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія» «Ейс» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно поданої позовної заяви справу просили розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та зазначив, що позивачем не надано оригіналу кредитного договору, який би дозволяв встановити його дійсний зміст, за відсутності оригіналу не можна встановити достовірно чи був взагалі він укладений, які його умови, у тому числі розмір процентної ставки, строк кредитування та загальна вартість кредиту. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі йому кредиту у заявленій сумі, відсутній документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором. Також позивачем не надано суду доказів повідомлення його про набуття ним права вимоги. Вимоги позивача вважає необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12 жовтня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-9822996, який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису, тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» /а.с.14-16/.

За умовами вказаного договору ТОВ «Качай гроші» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 120 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,5% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами в період з 1 по 20 день включно, а починаючи з 21 дня - у розмірі 2,50% від суми кредиту.

ТОВ «Качай гроші» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 гривень.

Згідно із відповіддю АТ «Універсал Банк» від 28 березня 2025 року банківська картка НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 та на неї 12.10.2023 року о 11:32:26 надійшов платіж у розмірі 5000 грн. /а.с.104/.

Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12 жовтня 2023 року № 00-9822996 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 11875 грн, з яких заборгованості по кредиту 5250 гривень та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 6625 гривень/а.с.88/.

22.01.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9822996 від 12 жовтня 2023 року/а.с.89-41/.

16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Макс Кредит» (клієнту) суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги/а.с.47-49/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», до договору факторингу від 16 серпня 2024 року№ 16082024-МК/ЕЙС до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором від №00-9822996 від 12 жовтня 2023 року/а.с.52/.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII).

Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що кредитний договір № 00-9822996 від 12 жовтня 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 підписано останнім одноразовим ідентифікатором Q1495, який було надіслано на номер відповідача, -у договорі зазначені всі дані про особу ОСОБА_1 необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону.

Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, після чого позикодавець надіслав за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону, що міститься в реквізитах договору одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору та ознайомлення відповідача з його умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останнім кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066 св 23).

Також відповідачем не надано належних доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);

- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);

- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);

- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за кредитним договором та не повернув їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору відсотки по кредиту, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу.

Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.

Згідно з частинами першою, другою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 ЦПК України встановлено правило, за яким разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даній справі, з доданих до позовної заяви доказів судом встановлено, що 22 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 2211/Е, додатком до якого є протокол погодження вартості послуг від 22.11.2024 року (а.с.55).

22 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги №№ 2211/Е від 22.11.2024 року/а.с.56/.

Згідно з наданим представником Тараненко А. І., яким надавалась правнича допомога, актом прийому-передачі наданих послуг від 22 листопада 2024 року, вбачається, що Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було надано ряд послуг з правничої допомоги та відповідно витрачено час, зокрема: складено позовну заяву ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника ОСОБА_1 - 5000 гривень; вивчення матеріалів справи 1000 грн., підготовлено адвокатський запит про зарахування/перерахування коштів на картковий рахунок боржника - 500 гривень; підготовлено клопотання про витребування інформації щодо перерахування/зарахування коштів на картковий рахунок боржника 500 грн.. Загалом вартість послуг становить 7000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування відповідачу понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується тим, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є меншим, ніж зазначено у вищевказаному акті прийому-передачі наданих послуг від 2024 року, у зв`язку з тим, що вказані витрати, не відповідають фактично понесеним витратам на правничу допомогу та суперечать критерію розумності та справедливості їхнього розміру, і підлягає зменшенню до 4 000 грн..

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» (02090 м. Київ, Харківське шосе, будинок 19 офіс 2005, ) заборгованість за кредитним договором № 00-9822996 від 12 жовтня 2023 року у розмірі 11875 ( одинадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять ) грн., яка складається з 5250 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6625 грн. заборгованості за відсотками, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійно правничу допомогу у розмірі 4000 ( чотирі тисячі) грн..

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса