Справа № 485/418/25
Провадження № 2/485/228/25
14 квітня 2025 року м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі- ТОВ "Діджи Фінанс") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладено угоду №200504671 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12 629,44 грн із встановленим строком користування з 15 квітня 2016 року по 15 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
Посилаючись на те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитним коштами в повному обсязі у визначений строк, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 55 421,13 грн. на свою користь, та судові витрати.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Представник позивача Романенко М.Е. у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи заперечень не мають.
Відповідач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, конверт повернуто поштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", подальший виклик відповідача здійснено через оголошення, опубліковане на сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов не надав.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 підписано заяву №200504671, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" надало позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12 629,44 грн, з встановленим строком користування з 15 квітня 2016 року по 15 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,0001% річних. Щомісячний платіж за договором становить 870,00 грн, останній платіж - 860,20 грн (пункт 2 заяви) /Т.2 а.с.70/.
Згідно вище зазначеної заяви, переказ грошових коштів було визначено здійснити за наступними реквізитами: одержувач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , код банку 380388, номер рахунку одержувача НОМЕР_2 , найменування банку одержувача ПАТ "ПтБ", призначення платежу: зарахування коштів згідно КД №200504671 від 15 квітня 2016 року.
20 липня 2020 між ПАТ "Банк Михайлівський", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Паламарчук Віталій Віталійович, та ТОВ "Діджи Фінанс", відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020, укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги /Т.2 а.с.76-77/.
За цим договором ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги банку до позичальників, зазначених в Додатку №1 до договору (пункт 1 договору).
У пункті 2 договору зазначено, що розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують в момент відступлення права вимоги.
Наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників, а також реєстр прав вимог передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 календарних днів із дати настання відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього Договору (пункт 5 договору).
Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору факторингу ТОВ "Діджи Фінанс" передано права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №200504671 від 27.01.2016 в сумі 35 509,46 грн: 12 340,77 грн заборгованість по тілу кредиту; 23 168,69 грн заборгованість за доходами /Т.2 а.с.78/.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом ч. 3 та 4 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.
На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки по особовим рахункам, зокрема за рахунками № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року за кредитним договором № 200504671 від 15 квітня 2016 року.
Як вбачається з наданих позивачем виписок, відповідач періодично здійснював погашення кредиту та сплату відсотків по кредитному договору, що підтверджує доводи позивача про те, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, надані Позивачем та користувався ними.
Разом з тим, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність такого розрахунку в розрізі заборгованості за відсотками.
До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем, як новим кредитором, розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №334/1746/15-ц.
Крім того, суд враховує, що за змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За змістом договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, первісним кредитором було передано новому кредитору (ТОВ "Діджи Фінанс") наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги, в тому числі до боржника ОСОБА_1 .
Однак, ТОВ "Діджи Фінанс" до позовної заяви додано лише заяву ОСОБА_1 №200504671 від 15 квітня 2016 року, без документів, які підтверджують розмір заборгованості.
За відсутності розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування банком процентів за кредитом, зокрема, період такого нарахування.
Враховуючи умови кредитного договору №200504671 від 15 квітня 2016 року, а саме розмір процентної ставки за кредитом, який становить 0,0001 % річних, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за відсотками, який підлягає до стягнення, з урахуванням строку кредитного договору, становить 0,03 грн. (12 629,44 грн.х 0,0001%/365 х 1095 днів).
З урахуванням вище зазначеного, є обгрунтованими вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 340,80 грн., з яких 12 340,77 заборгованість по тілу кредита, 0,03 грн. заборгованість по відсоткам.
Разом з тим, вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 16 712,90 грн. та 3% річних у розмірі 3198,77 грн., які розраховані за період з 17.01.2022 року по 17.01.2025 року підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У відповідності до ст.6-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (далі -Закон) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем за період з 04.10.2021 р по 24.02.2022 р. (у межах позовних вимог та з урахуванням наведених вимог Закону України "Про споживче кредитування") інфляційні втрати складають 197,45 грн., а 3% річних становить 39,56 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Діджи Фінанс", виходячи з наведених нижче розрахунків.
Інфляційне збільшення становить: 12 340,80 грн. (сума боргу) х 101,600% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 12 340,80 грн. (сума боргу) = 197,45 грн.
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
Період розрахунку: з 17.01.2022 року по 24.02.2022 року - 39 днів.
[Проценти] = 12 340,80 грн. (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 39 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 39,56 грн.
За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №26 від 15 лютого 2024 року, укладеного з Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської"; копію додаткової угоди до Договору №26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським Бюро "Анастасії Міньковської", необхідних для надання правничої (правової допомоги за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно якого вартість за підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості становить 7000,00грн. /а.с.73-105/
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 340,80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 12 340,77 грн., 0,03 грн сума боргу за процентами, а також інфляційних втрат за період з 17.01.2022 до 24.02.2022 у сумі 197,45 грн., та 3% річних за період з 17.01.2022 до 24.02.2022 - 39,56 грн., а всього 12 577,81 грн.
Крім того, оскільки позов задоволено на 22,69% з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 549,64 грн. судового збору та 1588,3 грн. витрат на правничу допомогу. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2137,94 грн. судових витрат.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог та судових витрат відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.
Суддя І.А.Квєтка
Дата складення повного судового рішення 14.04.2025.