ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

14 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Ковалевської Л.М.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року провадження по даній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_2 у позовній заяві просив визнати виконавчий напис № 3263, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. від 28.12.2012 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат». Так, при посвідченні виконавчого напису ОСОБА_1 не було направлено повідомлення про намір стягнення боргу та про відступлення права грошової вимоги. Представник також вказує на те, що заборгованість боржника не була безспірною та про порушення інших вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року.
Представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» адвокатом Софіщенко Вадимом подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те,, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, оскільки вчинений виконавчий напис протягом тривалого періоду часу перебуває на примусовому виконанні, а також позивач у 2018 році був учасником справи № 381/340/18, яка розглядалась Фастівським міськрайсудом, а тому він знав про існування виконавчого напису. У відзиві на позовну заяву також зазначає про те, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус мав всі необхідні документи, передбачені в п.1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції на час вчинення виконавчого напису). Представник відповідача вказав, що документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис відсутні у ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», а тому з метою всебічного розгляду справи відповідач звернувся до ПНКМНО Ковальської (Паракуди) І.В. з запитом щодо надання документів нотаріальної справи і вказані докази будуть долучені до матеріалів справи.
Представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» адвокатом Софіщенко Вадимом подано заяву про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності.
Представник позивача адвокат Дьячук Н.В. у відповіді на відзив вказала, що ОСОБА_1 не був обізнаний про порушення його прав вчиненням виконавчого напису 28 грудня 2012 року і зазначаючи про пропущення строку позовної давності представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не надає жодного доказу, який би доводив направлення на адресу позивача копій виконавчого напису від 28.12.2012 року, постанов про відкриття провадження, постанов про закриття виконавчих проваджень чи будь-яких інших документів. Стосовно судової справи № 381/340/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 представник позивача вказала про те, що предметом розгляду цивільної справи № 381/340/18 було звільнення з під арешту майна, та оголошення заборони на його відчуження. В ході розгляду цивільної справи № 381/340/18 виконавчий напис № 3263 від 28.12.2012 року не оглядався, не досліджувався, а суд посилається на нього в рішенні лише описуючи відзив третьої особи Фастівського МРВДВС. Про існування виконавчого напису та про перебування його на примусовому виконанні у приватного виконавця Трофименка М.М. позивач дізнався лише в квітні 2023 року. Також, представник позивача наголошує на тому, що в позовній заяві наведено обґрунтовані доводи, які свідчать про те, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Долучені до позовної заяви копії квитанцій підтверджують часткове погашення ОСОБА_1 боргу за кредитним договором (до вчинення виконавчого напису) та доводять те, що заборгованість не була безспірною, позивач ОСОБА_1 , не отримував від стягувача письмової вимоги про усунення порушень.
Треті особи, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом отримання судового виклику, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення.
Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Литвиненка О.В. перебуває виконавче провадження № 76007459 з примусового виконання виконавчого напису № 3263, посвідченого 28.12.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк, за який проводиться стягнення з 19 грудня 2011 року по 28 листопада 2012 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, пропонується задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» в сумі 489 275 грн. 03 коп.
Відповідно до приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50 ,87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 до вчинення виконавчого напису, здійснювалось часткове погашення боргу на загальну суму 20 725 доларів США за кредитним договором 28.12.2012 року, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.21-27) та дають підстави вважати, що на дату посвідчення виконавчого напису заборгованість позивача ОСОБА_1 не була безспірною.
Згідно з Постановою КЦС ВС від 16 травня 2018 року в справі № 320/8269/15-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням статей 15, 16, 18 Цивільного Кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 320/8269/15-ц виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню у разі недотримання вимог щодо процедури звернення стягнення на заставлене майно на підставі такого виконавчого напису, зокрема щодо повідомлення боржника про початок такої процедури, державної реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та невиконання вимог про доведення безспірності заборгованості. Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України, вимоги до нотаріуса провести перевірку дій стягувача щодо дотримання норм спеціального закону щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу 30-денного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість нотаріуса не виконати ці вимоги. Коли нотаріус встановлює на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, це перешкоджає йому вчиняти виконавчий напис.
В постанові КЦС ВС від 22 травня 2024 року у справі № 465/4478/22 Суд звернув увагу на наступне - для звернення стягнення на предмет застави необхідною умовою є письмове повідомлення боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та внесення до Реєстру відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення запеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Положення закону щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання направлені на фактичне повідомлення заставодавця з метою надання йому можливості усунути відповідні порушення основного зобов`язання і запобігти зверненню стягнення на його майно. Таке повідомлення слід вважати здійсненим належним чином за умови, що заставодавець отримав його. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Повернення повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання до банку з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом отримання позивачем такого повідомлення, а також не свідчить про дотримання банком обов`язку щодо фактичного повідомлення боржника про порушення зобов`язання. Такі порушення порядку повідомлення заставодавця про вимогу про усунення порушення є самостійною правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Натомість, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не надало суду жодного доказу, який би доводив надіслання ОСОБА_1 повідомлення про порушення запеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, хоча у відзиві на позовну заяву представник відповідача повідомив про необхідність долучення документів, які містяться в нотаріальній справі та були підставою для вчинення виконавчого напису.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна на виконання ухвали суду не надала докази, а саме: належним чином посвідчені копії виконавчого напису № 3263 від 28.12.2012 року та усі документи, які містяться в нотаріальній справі. Ухвали про витребування доказів, неодноразово були надіслані на офіційну адресу приватного нотаріуса, проте повернулися до суду з відміткою «Укрпошти» про неможливість вручення.
З урахуванням вищевикладеного, на переконання суду, в даному випадку обов`язок підтвердження дотримання прав позивача ОСОБА_1 під час вчинення виконавчого напису лежить на відповідачеві, який доводи позивача про неотримання ним жодного повідомлення, не спростував.
Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд звертає увагу на наступне.
Суд критично ставиться до доводів представника відповідача про те, що обізнаність ОСОБА_1 про існування виконавчого напису підтверджується тим, що з 2013 року по теперішній час виконавчий напис перебував на примусовому виконанні і за цей час було відкрито 9 виконавчих проваджень, що були завершені, оскільки відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не надано жодного доказу, який би доводив направлення на адресу позивача копій виконавчого напису від 28.12.2012 року, постанов про відкриття провадження, постанов про закриття виконавчих проваджень чи будь-яких інших документів виконавчих проваджень.
Щодо посилання відповідача на судову справи № 381/340/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , як доказу обізнаності позивача про існування виконавчого напису та про порушення прав при його посвідченні, суд приймає до уваги твердження представника позивача про те, що предметом розгляду цивільної справи № 381/340/18 було звільнення з під арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, який накладено 15.03.2011 року, згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 386901 від 14.03.2011 року (реєстраційний номер обтяження 10937558).
При цьому, наявність судового розгляду цивільної справи № 381/340/18 жодним чином не підтверджує обізнаність ОСОБА_1 про порушення його прав та законних інтересів вчиненням виконавчого напису від 28.12.2012 року та не є доказом того, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом виконавчого напису.
Відповідно до матеріалів позовної заяви позивач дізнався та ознайомився зі змістом виконавчого напису, лише в квітні 2023 року, коли виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця Трофименка М.М.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених позовних вимог, оскільки перебіг позовної давності розпочався в квітні 2023 року.
Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 627 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 13, 81, 223, 258-259, 268, 272-273, 354 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N296/5, суд,-
Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис,що вчинений 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за № 3263 прозвернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення вимог стягувача ПАТ «Дельта Банк.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська