ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м.Суми

Справа №591/11487/23

Номер провадження 22-ц/816/425/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2024 року, у складі судді Клименко А.Я., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 04 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

08 грудня 2023 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 14 січня 2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 , шляхом обміну електронними повідомленнями та підписанням у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», з використання одноразового ідентифікатора, було укладено Договір № 3139044-КС-002 про надання кредиту.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 50000 грн шляхом перерахування на її банківську картку та зобов`язався вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у фіксованому розмірі 0,8812702 % за кожен день користування Кредитом, в порядку, визначеному договором.

У порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої на 02 листопада 2023 року становить 106753,96 грн, з яких 48025,79 грн - прострочені платежі по тілу кредиту, 56290,92 грн - прострочені платежі по відсоткам, 2437,25 грн - прострочені платежі за комісією, які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати, пов`язані з розглядом позовної заяви.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2024 року позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №139044-КС-002 від 14 січня 2022 року у розмірі 40873,26 грн, з яких: 27516,01 грн - сума основної заборгованості (тіло кредиту); 10920 грн - сума процентів за користування кредитом; 2437,25 грн - сума комісії за надання кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 825 грн 84 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у сумі 20590,78 грн та процентів за користування кредитом у сумі 45370,92 грн, а разом 65880,70 грн, та ухвалите нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат по справі.

Доводить правомірність нарахування відсотків у заявленому в позові розмірі так як строк кредитування визначено 24 тижні - до 01 липня 2022 року, орієнтовна загальна вартість кредиту - 109920 грн, і згідно з п. 2 кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок кожного календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до погоджених сторонами умов кредитування проценти по кредиту нараховувалися щоденно на неповернену суму кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки (0,88127020 %), після 01 липня 2022 року проценти не нараховувалися, що відображено у розрахунку.

Вважає, що відповідачем перекручено дійсні умови договору та порядок нарахування процентів, трактовано норми чинного законодавства на власну користь з чим безпідставно погодився суд першої інстанції та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог і стягнув лише 10920 грн процентів.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Бровка Р.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 січня 2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 3139044-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано електронним підписом відповідача шляхом використання ним одноразового ідентифікатора G-1685. За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50000 грн шляхом перерахування на його банківський рахунок № НОМЕР_1 , на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами споживчих кредитів. Строк кредиту - 24 тижні, до 01 липня 2022 року; фіксована процентна ставка в день - 0,88127020; комісія за надання кредиту - 7500 грн (а.с. 19-20).

Пунктом 2 кредитного договору передбачено, що протягом строку кредитування, процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Позивачем долучено Візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, з якої вбачається хронологія дій клієнта щодо укладення вказаного кредитного договору (а.с. 25).

Позивачем на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів надано копії платіжних документів про перерахування коштів в сумі 25000,00 грн та в сумі 25000,00 грн (а.с. 28, 28зв.).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом 03 листопада 2023 року розмір заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 становить 106753,96 грн, з яких 48025,79 грн - прострочені платежі по тілу кредиту, 56290,92 грн - прострочені платежі по відсоткам, 2437,25 грн - прострочені платежі за комісією (а.с. 10-14).

Доказів погашення боргу відповідачем суду не надано.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про стягнення заборгованості по Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткова ставка 0,88 % нараховується за тиждень, а не за день, як помилково зазначає позивач, оскільки за умовами укладеного сторонами строк кредитування передбачено 24 тижні, тому і обрахування строку здійснюється тижнями. Також судом зазначено про нарахування позивачем відсотків поза межами кредитування.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Підставами позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року, який було укладено в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такий висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції критично поставився до наданого позивачем примірника Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року укладеного з ОСОБА_1 , вказавши про недоведеність, що саме долучений до позовної заяви кредитний договір в письмовій формі містив саме ті умови (положення), які були в ньому під час його підписання відповідачем в електронній формі шляхом уведення одноразового паролю (ідентифікатора).

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, оскільки, згідно з Візуальною формою послідовності дій клієнта ОСОБА_1 , номер телефону НОМЕР_2 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо укладення електронного Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року в інформаційно-комунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, відповідач, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, отримав інформацію про обрані умови кредиту, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором G-0814. Товариством сформовано індивідуальну оферту та направило клієнту одноразовий ідентифікатор G-1685. Клієнтом прийнято умови оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання отриманим ідентифікатором G-1685. Після укладення договору, товариство направило клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Договір та правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту клієнту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником (а.с. 25).

Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Окрім того, у кредитному договорі зазначено персональні дані ОСОБА_1 , зокрема паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу проживання, які належать останній, що є підтвердженням здійснення нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

Як вбачається умовами Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року передбачена фіксована процентна ставка за кредитом 0,88127020 в день, яка нараховується протягом строку кредитування на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежу (п.п. 1, 2).

Тобто, виходячи із вищенаведеного, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом в розмірі 106753,96 гривень, вказана в Розрахунку та визначена в позовній заяві в якості складової частини всієї суми заборгованості за кредитним договором, складається із суми процентів, які нараховувались позивачем щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування кредитом) на неповернену суму кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в п. 1 Договору (0,88127020% в день починаючи з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (14 січня 2022 року) до закінчення терміну дії Договору, вказаного в п. 1 Договору (01 липня 2022 року), тобто, після 01 липня 2022 року нарахування процентів за Договором позивачем не здійснювалось, що відображено в розрахунку.

На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №139044-КС-002 від 14 січня 2022 року відповідає умовам договору та вимогам ст.ст. 1048, 1050, 1056-1 ЦК України, а позовні вимоги у сумі 106753,96 грн є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі лише 10920 грн на зазначені умови договору уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення тілу кредиту, сплати процентів не виконував, у зв`язку з чим, станом на 03 листопада 2023 року виникла заборгованість у розмірі 106753,96 грн, з яких 48025,79 грн - прострочені платежі по тілу кредиту, 56290,92 грн - прострочені платежі по відсоткам, 2437,25 грн - прострочені платежі за комісією.

За встановлених обставин справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність нарахування процентів по кредиту за кожен тиждень строку кредитування, а не за кожен день користування кредитом, як це чітко визначено у п. 2 кредитного договору.

Наведений відповідачем у відзиві розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом не ґрунтується на умовах кредитного договору та не спростовує доводи та розрахунок заборгованості наданий позивачем, тому помилково покладений судом в основу рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитування та правильності нарахування процентів по кредиту на умовах і в обсязі, зазначених в позові та наявності у нього заборгованості за цим договором у заявленому позивачем розмірі.

Колегія суддів погоджується з наданим розрахунком заборгованості відповідача, оскільки він відповідає умовам договору та підтверджується належними та допустимими доказами та вважає, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості з боржника у повному обсязі відповідно до Договору № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 3139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року у розмірі 106753 грн 96 коп. підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову та апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає компенсації 2147,20 грн фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1996,90 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, місто Київ, б. Лесі України, буд. 26, офіс 411, ) заборгованість за договором №139044-КС-002 про надання кредиту від 14 січня 2022 року у розмірі 106753 гривні 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, місто Київ, б. Лесі України, буд. 26, офіс 411, ) 2147,20 грн судового збору за подання позову та 1996,90 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 14 квітня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов