печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8790/24-ц
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

перевіривши можливість прийняття зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О. О., про повернення коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження.

Позов обґрунтований тим, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого напису № 22880 від 22 грудня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто 40 778,00 грн. Оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року у справі № 757/28084/23-ц вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, то відпала підстава для набуття грошових коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження, а тому позивач просить їх стягнути з відповідача.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до Печерського районного суду м. Києва із зустрічною позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування зазначає, що 02 липня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0739-5428. Станом на 28 червня 2024 року заборгованість за цим кредитним договором складає 36 630,00 грн, що і просить стягнути з ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи у межах ініційованого питання, та оцінивши у сукупності, приходить до наступних висновків.

За приписами частини другої статті 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 січня 2021 року у справі №908/1688/20, та у постанові від 13 березня 2019 року № 916/3245/17 зазначила про те, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Положення статті 193 ЦПК України встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Предметом спору у позові ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О. О, є повернення коштів, на підставі статті 1212 ЦК України, що були стягнуті у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №22880 від 22 грудня 2021 року.

У зустрічній позовній заяві ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути заборгованість за кредитним договором №0739-5428 від 02 липня 2021 року.

Отже, предмети та підстави первісного та зустрічного позовів є різними. Відповідно, різними є й предмети доказування за ними. Зв`язок між вимогами зустрічного та первісного позовів є лише опосередкованим.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 та пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 592/2083/15-ц зроблено висновок про те, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізоване за умови дотримання загальних правил подання позову, а також правил пред`явлення зустрічного позову, встановлених процесуальним законом.

У пункті 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 зроблено висновок про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

У постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 522/14499/21, від 07 червня 2023 року у справі № 459/1490/21, від 06 грудня 2023 року у справі № 638/6226/21, від 06 грудня 2023 року у справі № 752/11005/22 та від 19 січня 2024 року у справі № 456/5131/21 зроблено висновок про те, що прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦП К України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

У пункті 5.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17 та пункті 5.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 у справі № 916/542/18 зроблено висновок про те, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У пункті 5.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17, пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 та пункті 5.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 916/542/18 зроблено висновок про те, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 522/14499/21, від 07 червня 2023 року у справі № 459/1490/21, від 06 грудня 2023 року у справі № 638/6226/21, та від 17 січня 2024 року у справі № 369/12814/22 зроблено висновок про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

При поданні зустрічного позову позивач за первісним позовом стає відповідачем за зустрічним позовом, а відповідач займає процесуальне становище позивача. При цьому, пред`являючи зустрічний позов, відповідач завжди має переслідувати одночасно дві цілі: захистити своє порушене чи оспорене правота захиститися проти вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

За наведених обставин, у даному випадку взаємопов`язаності позовів та доцільності їх спільного розгляду немає, а об`єднання вимог за первісним та основним позовами може тільки ускладнити та затягнути розгляд справи на більш тривалий час.

Тобто відсутні встановлені процесуальним законом підстави для спільного розгляду обох позовів, і за таких обставин прийняття зустрічного позову та об`єднання його в одне провадження з первісним є недоцільним.

Таким чином, об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню, а задоволення зустрічного позову не може повністю або частково виключити задоволення первісного позову, а також, їх спільний розгляд може ускладнити вирішення справи. При цьому, вимоги зустрічного позову відповідача можуть бути заявлені у самостійному позові з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування. Право відповідача на доступ до правосуддя не порушено.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 193, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до спільного розгляду зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Вовк