Справа № 466/370/23 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/831/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

14 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Кочуми Олесі Сергіївни, ПАТ «Ірокс», третя особа Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації права власності, -

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Ірокс» 28000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення від 08.12.2023 оскаржила ОСОБА_1 , подавши 17 березня 2025 року апеляційну скаргу.

В скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску такого поважними. Вказує на те, що в судове засіданні на 08.12.2023 її ніхто не викликав, про зміст додаткового рішення їй стало відомо випадково в приміщенні приватного виконавця Білецького І.М., який повідомив про примусове виконання виконавчого документа Шевченківського районного суду м. Львова. Після ознайомлення з матеріалами справи дізналась про додаткове рішення та його скерування на адресу: АДРЕСА_1 , за якою кореспонденція не доставляється, доказом чого є лист-відповідь Укрпошти віл 21.05.2024 №1853-Ф-302-В.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року підстави зазначені ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року визнано неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року залишити без руху.

Зокрема, звернуто увагу на те, що оскаржуване додаткове рішення від 08.12.2023 ухвалене судом за відсутності позивачки ОСОБА_1 , у ЄДРСР загальний доступ забезпечено 14.12.2023, відтак подавши скаргу у березні 2025 року, апелянт суттєво пропустила строк на апеляційне оскарження.

Крім цього, ОСОБА_1 оскаржувала рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2023 року і за наслідками перегляду апеляційний суд у постанові від 27 травня 2024 року покликався на те, що судом ухвалено додаткове рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Ірокс» 28000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У подальшому, оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 23.11.2023 та постанову апеляційного суду від 27.05.2024 в касаційному порядку, позивач мала можливість ознайомитись як з матеріалами справи, так із змістом постанови суду апеляційної інстанції.

Більше того, сама позивачка вказувала у касаційній скарзі про те, що апеляційний суд не дослідив питання щодо стягнення з неї судом першої інстанції на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, тобто знала про відповідну обставину.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року суд касаційної інстанції такі доводи вважав помилковими, оскільки позивачка додаткове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувала.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачка, звертаючись до суду, як апеляційної, так і касаційної інстанції була обізнана про наявність додаткового рішення від 08.12.2023, однак не дотрималася вимог процесуального закону стосовно строків подання апеляційної скарги, що спростовує протилежні твердження апелянта.

Копію ухвали Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року надіслано апелянту на вказану нею адресу та як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали ОСОБА_1 отримано 01.04.2025.

24.03.2025 на адресу надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, у якій покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №454/1883/22 зазначає, що поняття «обізнана» про судове рішення та «вручене» судове рішення не мають тотожного змісту, тому можна вважати, що оскаржуване додаткове рішення не належно вручене до теперішнього часу.

Перевіривши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити враховуючи таке.

Згідно із нормами процесуального закону, подання апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст. 352 ЦПК України).

Строк апеляційного оскарження визначений ст. 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо, апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вже зазначалося, протягом усього часу перебування справи № 466/370/23 на розгляді судів відповідних інстанцій (апеляційної, касаційної), приймаючи, у тому числі, безпосередню участь у розгляді справи, позивачка мала можливість ознайомитись як з матеріалами справи, так із змістом судових рішень у такій, у касаційній скарзі зазначала, що апеляційний суд не дослідив питання щодо стягнення з неї судом першої інстанції на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, тобто знала про відповідну обставину, а суд касаційної інстанції таким доводам надав правову оцінку.

Враховуючи наведене, хронологію спірних правовідносин та відповідні обставини, в апеляційного суду наявні беззаперечні докази того, що позивачка ОСОБА_1 знала та була належним чином повідомленою про розгляд даної справи, однак апеляційну скаргу на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року подала лише у березні 2025 року, тобто після спливу п`ятнадцяти місяців після ухвалення судом такого.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що підставами, які виключають можливість апеляційного суду відмовити у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто законодавець, у такому випадку, не пов`язує можливі наслідки пропуску строку на апеляційне оскарження із фактом «одержанням копії судового рішення» апелянтом (учасником справи).

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що покликання ОСОБА_1 на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові 10.04.2024 у справі № 454/1883/22 не свідчить про протилежне, оскільки така висловлена за інших обставин, а саме пропуску строку на апеляційне оскарження, однак подання апеляційної скарги до спливу одного року з дня складення повного судового рішення, тому така не є релевантною для спірних правовідносин.

Наведені обставини справи дають підстави для беззаперечно висновку про те, що ОСОБА_1 будучи учасником справи та повідомленою про розгляд даної справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції подала після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, жодних доказів, які могли б сприйматися, як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не навела, як і не вказала обставин непереборної сили.

В свою чергу, аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Разом з цим, достовірно знаючи про провадження у даній справі, оскільки самостійно таке ініціювала, скаржник не вжила усіх необхідних заходів до отримання повного тексту оскаржуваного додаткового рішення та вчасного подання апеляційної скарги на таке.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав скаржником і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розглядута свідчить про подання апеляційної скарги з суттєвим пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципипів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Враховуючи наведене та те, що будучи учасником справи та належно повідомленою про розгляд такою у судах всіх інстанцій, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року подала після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, доказів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не навела, як і обставин непереборної сили, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 352, 358, 370 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами надіслати апелянту.

Матеріали оскарження надіслати до Шевченківського районного суду м. Львова для долучення до цивільної справи № 466/370/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк