Провадження № 2-др/344/19/25
10 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,
секретаря Мрічко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рудої Христини Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -
Представник ОСОБА_1 адвокат Руда Христина Дмитрівна звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування заяви зазначено, що 25 лютого 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення, яким задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. 21 жовтня 2024 року в межах розгляду справи в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу. До вищезгаданої заяви долучені такі документи, які підтверджують понесені позивачкою витрати: 1) договір про надання правничої допомоги № 08/12/23-1 від 08 грудня 2023 року; 2) квитанцію про оплату послуг № 9349-2704-6371-4594; 3) додаткову угоду до договору № 08/12/23-1 про надання правничої допомоги № 24/07/24-1 д від 24 липня 2024 року; 4) акт передачі-приймання послуг з надання правничої допомоги від 21 жовтня 2024 року; 5) рахунок на оплату послуг № 24/07/24-1 від 24 липня 2024 року; 6) докази надсилання заяви та долучених до неї документів відповідачу.
З огляду на вищезазначене, представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач та її представник не прибули у судове засідання. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі заявнці (позивачки) та її предстаника.
Відповідач та його представник не прибули у судове засідання, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 365 (двадцять три тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 85 копійок додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У решті вимог позову відмовлено. Також, з ОСОБА_2 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2019 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вимоги, викладені у клопотанні, представник позивача просить вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження наданої відповідачу правничої допомоги до матеріалів справи долучено:

договір про надання правничої допомоги № 08/12/23-1 від 08 грудня 2023 року;

квитанцію про оплату послуг № 9349-2704-6371-4594;

додаткову угоду до договору № 08/12/23-1 про надання правничої допомоги № 24/07/24-1 від 24 липня 2024 року;

акт передачі-приймання послуг з надання правничої допомоги від 21 жовтня 2024 року;

рахунок на оплату послуг № 24/07/24-1 від 24 липня 2024 року;

платіжну інструкцію від 24.07.2024 про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 10000грн правничої допомоги.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п.п. 113-117 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Виходячи з предмету та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмету задоволеного позову.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення, яким частково задовольнити вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Рудої Христини Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок.

У решті вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 14.04.2025 року.