П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Київ

Справа № 757/57542/21

Провадження: № 22-ц/824/5360/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Кулика С. В.,

за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи її тим, що на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2024 року з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 17.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказував, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 не доведено до відома суду обставини, що можуть вплинути на результати розгляду справи. Зокрема, до фактичного припинення шлюбу заявник разом з ОСОБА_2 , її вітчимом, та донькою мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , вказана квартира на праві приватної власності належала ОСОБА_2 , її матері та вітчиму. В подальшому, заявником було запропоновано вітчиму ОСОБА_2 , придбати у нього належну йому 1/3 частину квартири, та оформити її на доньку заявника. Оскільки на момент оформлення був відсутній дозвіл Служби у справах дітей для оформлення квартири на доньку, було прийнято рішення про оформлення вказаної частки на ОСОБА_2 . Тому, між ним та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про те, що вона не претендуватиме на додаткове стягнення з заявника аліментів на утримання дитини. Крім того, зазначив, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року під час розірвання шлюбу, було вирішено питання про визначення місця проживання дитини разом з заявником, у зв`язку з чим, вважає, що ОСОБА_2 не набула права вимоги на утримання спільної доньки. На підставі викладеного,просив судскасувати вищевказаний судовий наказ у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалу суду першої інстанції просив скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та як наслідок, відмовити у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у даних правовідносинах вбачається спір про право, що виключає можливість у безспірному порядку стягнути із нього аліменти.

Відмічає й про те, що, відмовляючи у перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами, суд виходив із того, що рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року у справі №665/222/15-ц було приєднано до заяви про видачу судового наказу, тому, не може вважатися документом, що свідчить про наявність нововиявлених обставин. Проте, в судовому засіданні під час оголошення письмових доказів, головуючий суддя був досить здивований, оголосивши резолютивну частину рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року про визначення місця проживання доньки. Вважає, щореакція головуючого судді свідчила про те, що при видачі спірного судового наказу ним не досліджувалась та не була врахована резолютивна частина Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року про визначення місця проживання дитини. А відтак, дані обставини є досить істотними для розгляду даної справи, але вони не були встановлені судом, що є підставою для перегляду судового наказу. Вважає, що дані порушення ЦПК України є суттєвим, які в подальшому вплинули на з`ясування усіх обставин справи та пов`язаних з ними доказів, що передбачено ст.214 ЦПК України, і призвело до прийняття незаконного рішення.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 07 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти доводів викладених в апеляційній скарзі, вказувала, що, не дивлячись на існування даного судового рішення, донька, ОСОБА_3 , проживала та і на даний час проживає разом нею, ОСОБА_2 , що також підтверджено долученими до заяви про видачу судового наказу копіями довідок про реєстрацію місця проживання та копіями довідок про взяття на облік ВПО. Відтак, вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року, як на нововиявлену обставину для перегляду виданого судового наказу. Крім того, зазначає, що станом на дату звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, донці ОСОБА_4 виповнилось 14 років. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відтак, ураховуючи той факт, що донька постійно проживає разом з матір`ю , відповідно, вважає, що у неї наявне право на звернення до суду з заявою про стягнення аліментів на її утримання, з огляду на відсутність добровільного бажання її батька, ОСОБА_1 допомагати в утриманні неповнолітньої доньки.

01 квітня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги , просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 07.08.2009 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_2 .

Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року у справі №665/222/15-ц шлюб розірвано, а місце проживання доньки визначено із ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що судом не було враховано рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015, а також того факту, що нібито, в рахунок сплати аліментів на дитину, ОСОБА_1 придбав частину квартири.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що визначені процесуальним законом підстави для відмови у видачі судового наказу у заяві боржника не наведені, а обставини, на які він посилається, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року про розірвання шлюбу, яким було вирішено питання про визначення місця проживання дитини, було долучено до заяви про видачу судового наказу та було предметом дослідження під час ухвалення судом відповідного судового рішення, а тому вказана обставина не є нововиявленою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, ураховуючи наступне.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 4 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 170 ЦПК України).

Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Отже, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За змістом ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

З матеріалів справи убачається, що при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_2 зазначалось про існування рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 року, яким було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_1 та визначено місце проживання доньки, ОСОБА_3 з батьком.

Поряд з тим, не дивлячись на існування даного судового рішення, донька ОСОБА_3 проживала та і на даний час проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 , що підтверджується долученими до заяви про видачу судового наказу копіями довідок про реєстрацію місця проживання та копіями довідок про взяття на облік ВПО.

Тобто, неповнолітня дитина сторін фактично проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що не звільняє батька від обов`язку утримання дитини.

Відтак, є безпідставним посилання ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015, як на нововиявлену обставину для перегляду виданого судового наказу.

Крім того, слід зазначити, що станом на дату звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, донці ОСОБА_4 виповнилось 14 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 начебто придбав частину квартири для своєї доньки взагалі не стосуються предмету розгляду заяви щодо перегляду заяви за нововиявленими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, надав їм вірну правову оцінку та дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року за нововиявленими обставинами.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова