Справа № 212/858/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

встановив таке.

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд на 06.03.2025, а потім на 18.03.2025, 28.03.2025 та 04.04.2025.

В усі призначені судові засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся належним чином; скористався своїм правом та надав до суду відзив на позов. Позивач та його представник були присутні в судовому засіданні 28.03.2025.

Суд, на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, скористався своїм правом відкласти складення повного рішення.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн, завданої внаслідок ДТП джерелом підвищеної небезпеки. Просив також відшкодувати стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу (понесені на час звернення з позовом - 5 500 грн, плановані - 20 000 грн).

Позов обґрунтував таким. ОСОБА_2 винний у ДТП, що сталося 16.08.2024 за участі автомобілів під його керуванням та керуванням позивача. В результаті цієї ДТП автомобіль позивача отримав пошкодження. ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування на ремонт пошкодженого транспортного засобу 27.11.2024 в розмірі 84 453 грн. Після ДТП ОСОБА_1 почувався зле і звернувся в той самий день до сімейного лікаря; йому було встановлено діагноз «гіпертонічна криза». З часу ДТП життєвий уклад позивача через пошкодження його автомобіля різко змінився. Окрім стресу, отриманого внаслідок ДТП, додалася неможливість пересуватись на власному автотранспортному засобі для: поїздок до клініки «ЛІСОД», що розташована в Київській області, на лікування та/або консультацію з приводу діагностованого онкозахворювання; відвідання разом з дружиною басейну кожного ранку; поїздок на ринок Північний, розташований в Покровському районі м. Кривий Ріг, для купівлі продуктів; поїздок до сина у м. Київ. Такі вимушені зміни у життєвому укладі наступили з моменту ДТП та до моменту закінчення ремонтних робіт автомобіля. На час звернення з позовом до суду автотранспортний засіб перебуває на СТО і вимушені зміни у житті тривали практично 5 (п`ять місяців). Така неможливість використання власного автомобіля призводить до додаткових емоційних навантажень, необхідності витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення порушених прав, організації свого життя.

26.02.2025 відповідач надав відзив, в якому повністю заперечив проти позову, пославшись на таке. В результаті ДТП 16.08.2024 автомобіль позивача отримав незначні механічні пошкодження правої задньої частини. ОСОБА_1 фізично в даному ДТП ніяк не постраждав, оскільки швидка допомога за фактом ДТП не викликалась; сам ОСОБА_1 не скаржився на погане самопочуття, весь час знаходився на місці ДТП 2 години, оформлюючи протокол та надаючи пояснення поліції. Постановою Жовтневого районного Суду Дніпропетровської області від 24.10.2024 його, ОСОБА_2 , визнано винним, за що він і поніс повністю своє покарання у вигляді виплати до МТСБУ у розмірі 86 553,67 грн, при цьому маючи на своєму вихованні трьох неповнолітніх дітей, жінку, яка перебуває у декретній відпустці і не працює, та матір пенсійного віку, яка мешкає одна. Діагностована позивачу 16.08.2024 гіпертонічна криза може бути наслідком не лише нервового зриву, а і важких фізичних навантажень, різких змін погодних умов, захворювання нирок, перевтоми, надмірного споживання солі, гострої їжі, прийому ліків тощо. Враховуючи, що позивач знаходиться в стадії лікування тяжкого захворювання з 05.08.2018 року, прийом деяких медикаментів з його списку також може викликати підвищення артеріального тиску, що може, в свою чергу, викликати гіпертонічну кризу. Отже, причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та діагностованою позивачу гіпертонічною кризою - не доведений. Відповідач також просив суд не брати до уваги довідку сімейного лікаря від 16.08.2024, оскільки вона викликає сумніви в її достовірності з таких причин: додана після інциденту, швидка після ДТП не викликалась, відсутня інформація про те, в яку годину та за яких обставин ОСОБА_1 ставили діагноз. Після ДТП відповідач разом з дружиною регулярно бачили позивача за керуванням автомобіля кожного дня, навіть коли автомобіль був не відремонтований. Позивач не додав до справи доказів проходження ним психологічної експертизи на підтвердження його морального стану після ДТП і що саме ДТП 16.08.2024 змінило його життя. Відповідач послався також на неможливість сплати ним будь-яких сум на користь позивача, враховуючи те, що він відшкодовує МТСБУ виплачений бюро ОСОБА_1 матеріальний збиток від пошкоджень автомобіля, та його важке фінансове становище: необхідність утримання 3 неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину та матір пенсійного віку.

10.03.2025 позивач надав відповідь на відзив. Обґрунтував її таким. Однією з обставин, що призвели до подання позову у цій справі, стало байдуже ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, відсутність будь-яких вибачень з боку відповідача, пропозицій допомоги (нематеріального характеру), намагання уникнути відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактом ДТП (зокрема, безрезультатним намаганням добитися призначення експертизи за умов очевидності його вини). З 16.08.2024 року автотранспортний засіб не експлуатувався, окрім як транспортування 01.10.2024 на місце огляду судовому експерту ОСОБА_3 , з причини відсутності на автомобілі задньої правої фари, включаючи покажчик повороту. За таких пошкоджень експлуатація автотранспортного засобу не дозволяється. В цей період автомобіль перебував на гаражному зберіганні. Отримавши відшкодування, після 27.11.2024 ОСОБА_1 почав пошук СТО з метою ремонту автомобіля. Отже, свідчення відповідача та його дружини про факти експлуатації пошкодженого автомобіля не заслуговують на увагу, тому не є належним доказом. ОСОБА_1 дійсно не проходив психологічну експертизу, адже її вартість у відповідних установах, складає понад 8 000 гривень. Це зроблено виключно з метою зменшення витрат по справі, адже в разі задоволення позовних вимог витрати буде покладено на відповідача, який до того ж скаржиться на важкий матеріальний стан, не маючи змоги виплатити страхове відшкодування. Обставина щодо тяжкого матеріального становища відповідача не підтверджується жодним доказом.

03 квітня 2025 року представник позивача надав до суду Додаткові пояснення, надав фотокопії матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 212/8498/24 на підтвердження обставини пошкодження в результаті ДТП заднього правого ліхтаря, та 04.04.2025 просив розглянути справу без його участі.

Матеріали, досліджені судом (докази, надані сторонами). Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Lexus GX 470 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, належить позивачу ОСОБА_1 (а. с. 8).

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2024 у справі № 212/8498/24 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121, ст. 124 КУпАП (події мали місце 16.08.2024 року) та накладено адміністративні стягнення (а. с. 9-11).

Відповідно до вказаної постанови 16.08.2024 о 10:40 годині за адресою: Кривий Ріг, Покровський район, вул. Романа Шухевича, 7, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки "ГАЗ 330202-288" д. н. з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасниками дорожнього руху та під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб і створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки "Lexus GX 470" д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим було завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні. Водій ОСОБА_4 порушив п. п. 2.3б; 10.1; 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП; також водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов; таке правопорушення вчинено повторно протягом року, отже, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 31 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 121 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 04.11.2024 року (а. с. 11). В судовому засіданні під час розгляду зазначеної справи № 212/8498/24 свідок показав, що в результаті ДТП були подряпини правого заднього крила та відірвані стопи на автомобілі ОСОБА_1 (а. с. 9).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Медичними документами (виписками, висновками тощо на а. с. 12-29) підтверджується обставина онкологічного захворювання та лікування позивача в період 2018-2024 років в ТОВ «Медікс-рей Інтернешнл Груп», що розташована в Київській області.

Довідкою сімейного лікаря ОСОБА_5 від 16.08.2024 підтверджується обставина звернення позивача 16.08.2024 до лікаря та знаходження на амбулаторному лікуванні з діагнозом, серед іншого, гіпертонічна криза (16.08.2024; а. с. 30).

Платіжною інструкцією від 27.11.2024 підтверджується обставина отримання ОСОБА_1 від Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі «МТСБ України») виплати по справі № 107484, згідно наказу від 27.11.2024, т. з. НОМЕР_1 , в розмірі 84 453,67 грн.

Згідно з Договором від 12.12.2024 про порядок повернення коштів, укладеним між відповідачем як боржником та МТСБ України як кредитором, зазначені особи домовилися про те, що ОСОБА_2 , враховуючи його важке фінансове становище, зобов`язаний компенсувати протягом 36 місяців витрати, понесені кредитором по справі № 107484 у зв`язку з виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 16.08.2024 за участі транспортних засобів під керуванням позивача та відповідача (п. 1, 2 Договору; а. с. 57-58). Як свідчать копії квитанцій, ОСОБА_2 , здійнював виплати за вказаним Договором протягом грудня 2024-лютого 2025 року (по 2 400 грн щомісячно).

Як свідчить фото № 4 на Додатку № 4 до висновку експерта ОСОБА_3 № 173/24 від 01.10.2024, на пошкодженому автомобілі Lexus GX 470 реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутній (розбитий) задній ліхтар праворуч, на фото 18 також зафіксовано вид деформації панелі заднього правого ліхтаря (а. с. 63).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей відповідач перебуває в шлюбі та має трьох неповнолітніх дітей (а. с. 66-69).

Згідно з трудовою книжкою дружина відповідача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнена за власним бажанням.

Згідно з пенсійним посвідченням ОСОБА_7 пенсіонер (а. с. 72). Обставину родинних зв`язків між відповідачем та ОСОБА_7 , а також перебування її на утриманні відповідача доказами не підтверджено.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 453/998/17 (провадження №61-15008св 19)).

Для суду очевидно, що цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб, яким завдано матеріальної шкоди, не була забезпечена (зокрема, застрахована) відповідачем.

Матеріалами справи підтверджено, що з вини відповідача було пошкоджено транспортний засіб позивача. У день ДТП 16.08.2024 позивач звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на стан здоров`я та йому було діагностовано гіпертонічну кризу (а. с. 30). Фото, наявне в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 212/8498/24, показання свідка, допитаного в процесі розгляду цієї справи, свідчать про те, що задній правий ліхтар був розбитий внаслідок ДТП 16.08.2024. Фототаблиця до висновку експерта від 01.10.2024 (а. с. 63) свідчить про те, що станом на 01.10.2024 ліхтар не був відремонтований/замінений. Відшкодування матеріальної шкоди від МТСБ України позивач отримав 27.11.2024. Відповідач не відшкодовував безпосередньо позивачу завдані матеріальні збитки; лише зараз він поступово повертає кошти, відшкодовані за нього МТСБ України.

Згідно з п. 19.4. Правил дорожнього руху під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація; в умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі; якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги. Згідно з п. 31.4. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, серед іншого, таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; порушено регулювання фар (пп. 31.4.3, п. а) та б)).

Виходячи з цього, суд вважає доведеним обставину неможливості користування автомобілем позивачем з 16.08.2024 до моменту отримання позивачем коштів від МТСБ України 27.11.2024, які він міг надалі спрямувати на ремонт автомобіля, зокрема заміну заднього правого ліхтаря. Також суд дійшов висновку про доведеність впливу обставини ДТП 16.08.2024 на стан здоров`я позивача, вимушені зміни в його життєвому укладі через неможливість користуватися автомобілем певний час та, відповідно, заподіяння йому моральної шкоди. Говорячи про стан здоров`я позивача після ДТП, суд вважає доведеним, що позивач пережив, щонайменше, стрес внаслідок ДТП. Моральна шкода обґрунтована, передусім, неможливістю використання власного автомобіля впродовж певного часу. Суд відхиляє доводи позивача про те, що він разом з дружиною бачив пересування автомобіля позивача після ДТП в невідремонтованому стані, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Суд також відхиляє доводи позивача про необхідність доведення наявності моральної шкоди шляхом призначення психологічної експертизи, оскільки її призначення у такій категорії справ не обов`язкове. На переконання суду, обставини цієї справи та надані суду докази у своїй сукупності свідчать про те, що моральна шкода позивачу була заподіяна.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, характер і тривалість страждань та емоційних переживань, вимушених змін у життєвому укладі, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача заявленої суми моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Обставину тяжкого фінансового стану відповідача суд вважає недоведеною, оскільки сам по собі факт наявності утриманців не свідчить про такий стан. Не свідчить про нього і обставина укладення Договору, згідно з яким відповідач протягом 36 місяців має сплачувати МТСБ України відшкодовану останнім матеріальну шкоду позивачу.

Отже, позов слід задовольнити повністю.

Щодо відшкодування заявлених судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу: понесених на час звернення із позовом 5 500 грн, заявлених як очікуваних на етапі звернення з позовом 20 000 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження заявлених сум та понесених/очікуваних витрат позивач не надав жодних доказів (договорів, рахунків, актів тощо).

Відповідно, у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, судовий збір належить стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог позивача в розмірі 3 028,00 грн.

На підставі зазначеного, статей 23, 1167, 1192 ЦК України, керуючись ст. 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 133, 139, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн (тридцять тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 11 квітня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець