ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3948/25
У Х В А Л А

"13" березня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Лузовою І. В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2025 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 752/13192/23 за позовом ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , позивач) до ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , відповідач) про стягнення боргу за договором позики.

Вказаним рішенням у задоволенні позову відмовленоз підстав заявлення вимог до неналежного відповідача, а вимоги позивача в цілому визнані необґрунтованими.

Дослідженням матеріалів справи установлено, що позивач первісно заявляв вимоги до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , первісний відповідач). У подальшому, після проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, позивач заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем ОСОБА_3 , яке було задоволене ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2024.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від цієї ж дати справу було передано за територіальною підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

29.11.2024 первісний відповідач, від імені якого діяла представник Віданова О. В. , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Вимоги цієї заяви ґрунтуються на нормі частини п`ятої статті 51 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

З матеріалів справи убачається,що у поданому первісним відповідачем відзиві на позовну заяву міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми його витрат на професійну правничу допомогу, проте в ухвалі про заміну неналежного відповідачапитання про розподіл судових витрат не було вирішене.

З огляду на викладене вимоги первісного відповідача про компенсацію судових витратвирішуються шляхом постановлення цієї Дарницьким районним судом м. Києва, який дійшов до таких висновків.

Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги від 06.09.2023 № 0609/23, відповідно до якого адвокатське об`єднання «Ареопаг» прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу ОСОБА_1. (т. 2 а.с. 73-74).

Сторони цього договору погодили, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за правничу допомогу становить 20 000 грн (пункт 4.1.).

14.11.2023 сторони договору про надання правничої допомоги уклали додаткову угоду № 1, згідно умов якої адвокатське об`єднання прийняло на себе обов`язки надавати правничу допомогу із супроводження процесу судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 752/13192/23 (т. 2 а.с. 75).

За умовами додаткової угоди вартість передбаченої нею правничої допомоги становить 10 000 грн (пункт 3).

Правову допомогу первісному відповідачу у цій справі надавали адвокати Авраменко О. В. та Віданова О. В., яких адвокатське об`єднання «Ареопаг» залучило до ведення цієї справи на підставі договорів від 24.08.2023 № 2408/23 та від 06.09.2023 № 0609/23, відповідно (т. 2 а.с. 76-77, 78-79).

Актом наданих послуг від 27.11.2024 № 2711/2024 зафіксовано надання ОСОБА_1 правничої допомоги на загальну суму 30 000 грн(т. 2 а.с. 80).

Вищенаведені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які первісний відповідач має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Співмірність та пов`язаність з розглядом даної справи витрат первісного відповідача на професійну правничу допомогу позивач не оспорював і клопотання про зменшення їх розміру не заявляв.

Доказів сплати ОСОБА_1 коштів за договором про надання правничої допомоги суду не надано, проте вказана обставина на вирішення питання про розподіл судових витрат не впливає, оскільки розмір гонорару адвокатів чітко визначений договором та додатковою угодою, а за змістом положень пункту 1 частини другої статті 137 та частини восьмої статті 141 ЦПК України розподілу за результатами розгляду справи підлягають не лише фактично сплачені стороною витрати на професійну правничу допомогу, а й ті, які мають бути сплачені в майбутньому.

Даючи оцінку доводам первісного відповідача про необґрунтованість дій позивача як підставу для компенсації здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що необґрунтованість передбачає свідоме вчинення позивачем дій, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Стаття 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом цивільного судочинства учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (пункт 11 частини третьої статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом положень цивільного процесуального закону зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, серед яких подання завідомо безпідставного позову.

За результатами розгляду справи по суті суд установив, що правовідносини між позивачем та ОСОБА_1 не є позиковими і на цій підставі констатував необґрунтованість позову.

Згідно з викладеними у рішенні суду висновками визначена розпискою грошова сума передавалась позивачем на виконання умов договору оренди будівлі, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ФК «Фактор Плюс».

Незважаючи на те, що позивачу як керівнику ТОВ «ФК «Фактор Плюс» та довіреній особі орендаря було достовірно відомо про укладення договору оренди та усі його умови, а відтак і про справжній характер спірних правовідносин, він заявив очевидно безпідставні вимоги про стягнення боргу за договором позики.

Окрім того одним з представників позивача у цій справі був адвокат Боднар М. М., який також представляв ОСОБА_5 у справі за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, предметом розгляду у якій були подібні правовідносини (цивільна справа № 753/3628/22).

У зазначеній справі 09.11.2023 Київський апеляційний суд ухвалив постанову про відмову у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості вказуючи, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти для оплати послуг за договором про постачання електроенергії, проте і після ухвалення цього рішення позивач та його представники продовжували підтримувати позов у цій справі, що зумовило понесення первісним відповідачем додаткових витрат на правничу допомогу, пов`язану із супроводженням судової почеркознавчої експертизи.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість дій позивача ОСОБА_2 та наявність в його діях ознак зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим вбачає підстави для покладення на нього усіх витрат первісного відповідача на професійну правничу допомогу.

Керуючись частиною п`ятою статті 51, статтями 258-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Повна ухвала складена 14.04.2025.