ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4012/25 Справа № 210/6025/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 210/6025/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання розрахунків заборгованості по сплаті аліментів за певний період такими, що не підлягають виконанню внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Позов мотивований тим, що 05 жовтня 2012 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, від шлюбних відносин вони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а відповіда, в чою чергу, 07 вересня 2023 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з її перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х років.

Позивач зазначає, що він не мав можливості слідкувати за перебігом розгляду поданих відповідачем позовів про стягнення аліментів, про існування вказаних справ він дізнався 01 травня 2024 року коли отримав рішення ухваленні за результатами розгляду справ. Під час слухання справи в суді про розірвання шлюбу, відповідач зверталась з заявою про надання їй строку на примирення, маючи на руках вже рішення суду про стягнення аліментів від 19 жовтня 2023 року.

Крім того, позивач вказав, що відповідач навмисно затягувала пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому виникла значна заборгованість зі сплати аліментів.

Після набранням рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року, відповідач не покидала належну позивачу квартиру, весь цей час вона разом з дітьми перебувала на його утримання, ним сплачувались комунальні послуги за адресою їх проживання, позивач здійснював перекази на карту відповідача, витрачав кошти на придбання продуктів харчування, ліків, фактично його дружина та діти перебували на його повному грошовому утримання до фактичного виїзду відповідача з дітьми з належної йому квартири, а саме 20 квітня 2024 року.

18 квітня 2024 року позивачем добровільно було перераховано на рахунок відповідача 4 000 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати витрати, які були понесені ОСОБА_1 за період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року у якості сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на особисте утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як непрацюючої особи, яка доглядає дитину. Борг у розмірі 53 313,13 грн, розрахований на підставі документу за обліковим номером виконавчого провадження ВП № 75014248 від 10 жовтня 2024 року, наданого Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо підтвердження розміру заборгованості за період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року, який відповідає часу проживання та перебування неповнолітніх дітей та колишньої дружини разом з позивачем, визнати сплаченим згідно до положень ст. 180 та ст. 181 СК України внаслідок добровільного виконання обв`язку боржником поза межами виконавчого провадження. Борг у розмірі 40 024,96 грн розрахований на підставі документу за обліковим номером виконавчого провадження ВП № 75013485 від 10 жовтня 2024 року, наданого Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо підтвердження розміру заборгованості за період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року, який відповідає часу проживання та перебування неповнолітніх дітей та колишньої дружини разом з позивачем, визнати сплаченим згідно до положень ст. 180 та ст. 181 СК України внаслідок добровільного виконання обв`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення у справі про задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач надав належні та допустимі докази того, що неповнолітні діти та дружина у період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року проживали разом з позивачем, що не заперечувалось самою відповідачкою, та повністю перебували на його утриманні, що не спростовано, а протилежне не доведено відповідачкою, тому вважає, що повторне стягнення аліментних зобов`язань за даний період з позивача є несправедливим та таким, що порушує його майнові права та інтереси.

Апелянт вважає, що з метою недопущення подвійної сплати аліментів на утримання відповідача та їх дітей, слід зарахувати кошти, які позивач фактично витратив на їх утримання та побутового забезпечення під час спільного проживання в період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року, в рахунок сплати його аліментних зобов`язань, нарахованих державним виконавцем за виконавчими провадженнями № 75014248 та № 75013485.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишенню без змін, з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 07 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.19-20).

08 листопада 2023 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі № 210/4811/23 провадження № 2/210/1496/23.

20 травня 2024 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Лисечко І.В. винесено постанову про ВП № 75014248 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Згідно Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ВП № 75014248, виданої Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року боржник ОСОБА_1 сукупний розмір заборгованості становить 53 313,13 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2023 року до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

01 березня 2024 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі № 210/4810/23 провадження № 2/210/235/24.

20 травня 2024 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Лисечко І.В. винесено постанову про ВП № 75013485 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»

Згідно Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ВП № 75013485, виданої Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року боржник ОСОБА_1 сукупний розмір заборгованості становить 40 024,96 грн.

Відповідно до долученого до матеріалів справи документи під назвою «Підсумкова відомість щомісячних витрат на утримання родини з позначенням цільового призначення витрачених коштів з вересня 2023 року по квітень 2024 року» вбачається, що за вказаний період з карткового рахунку НОМЕР_1 було витрачено: на комунальні платежі, закупка продуктів харчування та господарських товарів, перерахування коштів на особисті потреби дружини, побутова техніка та електроніка, куплена для дружини (чеки в наявності), розваги для дітей, дитячі речі, пампирси, пральні засоби, ліки та інші аптечні засоби. Так загалом на вказані потреби в вересні 2023 року було витрачено 14 952,13 грн, в жовтні 2023 року 13 878,97 грн, в листопаді 2023 року 12 918,83 грн, в грудні 2023 року 17 398,19 грн, в січні 2024 року 18 917,97 грн, в лютому 2024 року 20 859,95 грн, березені 2024 року 16 684,32 грн та квітні 2024 року 17 533,63 грн.

Відповідно до Акту №16 від 11 жовтня 2024 року, складеного сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , засвідченого головою ЖБК «Прогрес» Рогожиною Т.В., підтвердили, що 20 квітня 2024 року близько 10:00- 11:00 годин ранку гр. ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхали з квартири гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про визнання розрахунків заборгованості по сплаті аліментів за певний період такими, що не підлягають виконанню внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження позивач посилався на те, що після набрання чинності судових рішень про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів, відповідач не покидала належну позивачу квартиру, весь цей час вона разом з дітьми перебувала на його утримання, ним сплачувались комунальні послуги за адресою їх проживання, позивач здійснював перекази на карту відповідача, витрачав кошти на придбання продуктів харчування, ліків, фактично його дружина та діти перебували на його повному грошовому утримання до фактичного виїзду відповідача з дітьми з належної йому квартири, а саме 20 квітня 2024 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростований розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення його від сплати існуючої заборгованості по аліментах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів, за яким виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 4 ст. 71 цього Закону, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.4 розділу ХУІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом № 512/2 від 02 квітня 2012 року Міністерства юстиції ( далі- Інструкція) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Тобто, саме державний виконавець наділений повноваженнями на обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів. В разі, якщо сторона виконавчого провадження фактично не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості, який вирішується в судовому порядку.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року № 6, спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Як встановлено судом, розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за період з 07 вересня 2023 року по 20 квітня 2024 року у виконавчому провадженні № 7513485 та № 75014248, в порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено за заявою стягувача ОСОБА_2 з урахуванням доходу боржника, що не спростовано позивачем.

Водночас боржник ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу неправильності здійснення розрахунку не звертався.

За змістом ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17.

Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не спростований розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення його від сплати існуючої заборгованості по аліментах.

Посилання позивача на поданий документ під назвою «Підсумкова відомість щомісячних витрат на утримання родини з позначенням цільового призначення витрачених коштів з вересня 2023 року по квітень 2024 року», не може слугувати належним доказом понесення позивачем зазначених у ньому витрат, тому не може бути підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, обов`язок сплати комунальних послуг відповідно до ст. 322 ЦК України покладений на позивача, як на власника квартири, тому факт оплати останнім комунальних послуг не може бути підставою для задоволення позних вимог позивача.

Щодо доводів позивача про несення ним витрат на придбання продуктів харчування, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що у вказаний період вони разом з відповідачем та їх спільними дітьми проживали разом, тому придбанні ним продукти харчування також використовувались і для власного споживання, тому також не можуть бути віднесенні суду в рахунок сплати аліментів на утримання дітей та дружини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до пункту 4 розділу XVI інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувана і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 указав, що норми права не містять заборони для державного виконавця під час визначення розміру заборгованості по аліментам враховувати суми, які сплачені боржником без призначення платежу. А встановленню підлягає наявність або відсутність інших правовідносин між подружжям, які могли б бути підставою для зарахування спірних сум, не в рахунок погашення заборгованості по аліментам, а в рахунок погашення інших зобов`язань.

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач не звертався до державного виконавця з заявою про здійснення перерахування розміру заборгованості з наданням квитанцій (або інших доказів) перерахування коштів в рахунок стягнення аліментів на рахунок відповідача.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: