ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4999/24 Номер провадження 22-ц/814/746/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Олійник Тетяни Василівни, яка представляє ОСОБА_1 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2024 року, ухвалене суддею Савченко Л.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті осіби, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 , знаходячись у Канадi, у розмові зi своїм знайомим ОСОБА_3 дізналася про можливість працевлаштування у Польщі, яке йому самому пропонували, але він не скористався такою пропозицією. Oскільки, робота, яку мала на той час ОСОБА_6 у Канаді була до кiнця 2023 року, без гарантій продовження контракту в майбутньому, а також у зв`язку з бажанням працювати більш територіально наближено до України, ОСОБА_1 попросила дати їй контакти цієї людини. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 телефонні номера ОСОБА_2 (додаток Telegram був зареєстрований на номер телефону: НОМЕР_1 , а додаток Viber був зареєстрований на номер телефону: НОМЕР_2 ). Але перед цим знайомий позивача ОСОБА_3 спитав у ОСОБА_2 у мобільному додатку Telegram про можливість працевлаштуватися для ОСОБА_1 , на питання щодо суми таких послуг ОСОБА_2 повідомив, що такі послуги коштують 5 тисяч. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 номер телефону ОСОБА_1 , на який ОСОБА_2 зателефонував їй 16 вересня 2023 року у мобільному додатку Viber (тел.: НОМЕР_2 ) та запропонував послуги з пошуку та підбору можливих варіантів роботи для подальшого працевлаштування у Республіці Польша, послуги щодо пошуку та оренди житла на строк 6 місяців, вартість яких становила 5 тис. доларів США. ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що все офiцiйно, що вiн дiє через агентство. Усе спілкування між позивачем ОСОБА_1 та відовідачем ОСОБА_2 відбувалося через аудіо дзвінки та повідомлення за допомогою програм Viber та Telegram, оскільки ОСОБА_1 знаходилася в Канаді. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з`явилася усна домовленість про подальше укладання між ними договору про надання послуг. ОСОБА_2 у мобільному додатку Viber відправив реквізити свого банківського рахунку, повідомив серію та номер закордонного паспорта. Також ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що він може надати послуги медичного туризму та лікування хвороби в Польші за додаткову плату, зокрема 2687,57 доларів США. Позивачем ОСОБА_1 було сплачено на банківський рахунок відповідача ОСОБА_2 грошові кошти: 18 вересня 2023 року на банківський рахунок ОСОБА_2 3000 канадських доларів, у квитанції було вказано, що ОСОБА_7 отримає 9 573,84 PLN (польських злотих). Таким чином, від переказу грошових коштів здійсненого ОСОБА_1 . 18 вересня 2023 року ОСОБА_2 отримав за офіційним курсом: 9 573,84*8,4043= 80 461,42 грн.; 21 вересня 2023 року ОСОБА_1 перерахувала на банківський рахунок ОСОБА_2 4000 канадських доларів, що становить: 4000*27,2290 грн.=108 916,00 грн.; 27 вересня 2023 року ОСОБА_1 перерахувала на банківський рахунок ОСОБА_2 2687,57 доларів США, що за офіційним курсом становить: 2687,57*36,5686=98280,67 грн. Отже, загальна сума, яку ОСОБА_1 сплатила на рахунок ОСОБА_2 складає 287 658,09 грн. 30 вересня 2023 року ОСОБА_2 повідомив, що отримав всі кошти і надасть послуги. 19 жовтня 2023 року ОСОБА_2 повідомив, що послуги у повному обсязі він надасть у листопаді 2023 року. Проте, після перерахування коштів позивачем відповідачу договір для підписання так і не було отримано, а також взагалі жодних послуг не було надано. 16 листопада 2023 року ОСОБА_1 у мобільному додатку Telegram звернулася до ОСОБА_2 з вимогою повернути безпідставно отримані кошти, які були йому перераховані нею. У відповідь на це ОСОБА_2 спочатку повідомив, що буде повертати кошти частинами, а згодом, що він не надасть відповідні послуги, а гроші він не зможе повернути, бо кошти він віддав своєму сину - ОСОБА_4 , а він ці кошти перерахував ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок відкритий нею у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». У подальшому відповідач ОСОБА_2 почав повністю ігнорувати ОСОБА_1 та не надав жодних послуг позивачу.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у сумі 287 658, 09 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2024 року відмовлено позивачу у залученні до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; відмовлено у витребуванні доказів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовлено.

З рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник Т.В. таоскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що в матеріалах справи наявні достатні докази, що саме ОСОБА_2 , який є відповідачем по даній справі, були перераховані кошти. Зазначає, що при проведенні переказу були вказані його персональні дані, в тому числі серія та номер закордонного паспорту, банківські реквізити, які він повідомив особисто в переписці. Також звертає увагу, що підтвердити особу відповідача може ОСОБА_3 , який і надав їй контакти ОСОБА_2 . Вказує, що викладені в позовній заяві обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, а саме перепискою з відповідачем та банківськими переказами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона перерахувала ОСОБА_2 за послуги щодо працевлаштування у Республіці Польща грошові кошти у сумі 7000 канадських доларів, 2687,57 доларів США, що еквівалентно 287 658, 09 грн.

Відповідно до переказу № 8 вересня 2023 року ОСОБА_8 перерахувала ОСОБА_9 3000 канадських доларів.(а.с. 71, 72)

Згідно платіжного доручення 21 вересня 2023 року ОСОБА_10 було сплачено на банківський рахунок ОСОБА_2 4000 канадських доларів. (а.с. 74, 75)

27 вересня 2023 року ОСОБА_8 перерахувала Ревуцькому В 2687,57 доларів США (а.с. 78, 79)

Також суду надано роздруківку переписок в месенджерах між Анжелою ( НОМЕР_3 ), Володимиром ( НОМЕР_1 ), Дмитром ( НОМЕР_4 ).

При розгляді справи представником позивача зазначено, що будь-яких договорів між сторонами укладено не було.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Отже норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи правову оцінку доказам наявним в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку про неможливість встановити дійсний характер спірних правовідносин.

Так відповідно до скріншота з телефону ОСОБА_11 15 вересня він направив повідомлення «Вовка. Привіт. Тут моя гарна знайома виїхала в Канаду. Чоловік залишився в Полтаві. Щось вони запізно розділилися, але тим не менше, просить дуже допомогти. Просила дізнатися, скільки це зараз коштує провернути.» 15 вересня ОСОБА_12 відповів «привіт, 5 тисяч.»

ОСОБА_13 між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 тривала з 16 вересня 2023 року по 19 жовтня 2023 року та стосувалася переказу коштів. Також містить багато посилань на аудіодзвінки, зміст яких суду не доступний.

19 жовтня 2023 року ОСОБА_14 направлено наступне повідомлення «Володимире, добрий день. Чи є новина хороша для мене щодо термінів? Чи може людина до 10 листопада зробити? Буду вам дуже вдячна». ОСОБА_12 відповів « ОСОБА_15 день, завтра відправлю гроші, людина сказала, що буде намагатися в листопаді зробити»

ОСОБА_16 дана суду переписка датована 16 листопада та містить лист-вимогу ОСОБА_14 , номер її рахунку, інформацію щодо здійснення двох вхідних дзвінків. Також ОСОБА_12 зазначив «мені ваші гроші ніхто не віддасть, я можу з зарплати після 20 числа, раз у місяць.»

Вказана інформація не доводить жодним чином обставин зазначених в позовній заяві щодо обговорення сторонами майбутніх договірних правовідносин з працевлаштування позивачки.

При цьому, вбачається, що надавачем послуги, які хотіла отримати ОСОБА_1 є не ОСОБА_12 , а інша особа.

З наданих суду доказів не можливо встановити наявність чи відсутність договірних правовідносин, їх форму та зміст, що позбавляє можливості суд визначити характер спірних правовідносин та правовий механізм їх вирішення, в тому числі норми права, які підлягають застосуванню.

Разом з цим, аналізуючи надані копії доказів здійснення переказів, суд звертає увагу на відсутність інформації щодо призначення платежу, а також на те, що одержувачем коштів зазначений ОСОБА_17 , реквізити рахунку. Платіжне доручення (а.с. 74, 75) містить також адресу отримувача Лужицька 3Б, Клодзька PL. Жодних інших даних, в тому числі паспортних, які б ідентифікували особу отримувача коштів суду не надано.

Також суду не надано доказів того, що вказаний в переписках номер телефону, банківський рахунок та інформація щодо місця проживання належать саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи серії НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , який зареєстрований в Україні, в АДРЕСА_1 , та зазначений відповідачем по справі.

Колегія суддів не вважає належним та допустимим доказом зазначення в скріншотах переписки повідомлення Володимира «FM 330519», оскільки дане повідомлення було змінене, про що містися відповідне зазначення. Разом з цим повідомленням ОСОБА_12 написав «Паспорт удома залишився»

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначення серії та номера паспорт в переписці, не доводять факту пересилання вказаних коштів саме відповідачу.

Вказане спростовує доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо доведеності виникнення спірних відносин саме з ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі.

Зважаючи на наведене, аналізуючи матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Олійник Тетяни Василівни, яка представляє ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2025 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук