Справа № 473/6521/24
РІШЕННЯ

іменем України

"14" квітня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ

в листопаді 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивачка є спадкоємицею за законом, прийняла спадщину в передбаченому законом порядку, проте, нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на це майно.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті у Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області заведена спадкова справа № 317/2009 від 24 вересня 2009 року .

Позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 в передбаченому законом порядку, частково її оформила (09 серпня 2017 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 3,6599 га, 1,4100 га, 0,1500 га, 0,4224 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області). Проте, при зверненні до нотаріуса з заявою про посвідчення її спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 , позивачка отримала відмову, оскільки відсутні належні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Так, згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК УРСР, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 227 ЦК УРСР встановлені вимоги до форми договору купівлі - продажу жилого будинку. Обумовлений договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР.

Разом з тим, в силу положень ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Проте, як слідує з роз`яснень, наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

Визначення істотних умов договору містить ст. 153 ЦК УРСР, з положень якої слідує, що істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди в потрібній у належних випадках формі.

З долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспом ім. Леніна на підставі реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 172 від 14 квітня 1988 року. Загальними зборами колгоспників колгоспу ім. Леніна від 20 листопада 1991 року прийнято рішення про продаж ОСОБА_2 вищевказаного житлового будинку. Сторони повністю виконали умови договору. Проте, в подальшому нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося (колгосп ім. Леніна після неодноразової реорганізації був реорганізований в ПСП «Таборівка», яке в подальшому було ліквідовано).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст.1217,1223 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Як зазначалася вище, позивачка, як спадкоємиця за законом, належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка має право на спадщину в вигляді спірного житлового будинку, проте не має іншої можливості оформити свої спадкові права, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,206,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан