Справа № 645/2234/25
Провадження № 2/645/1667/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення штрафу, зобов`язання виконання судового рішення та відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення штрафу, зобов`язання виконання судового рішення та відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення. В позові позивач посилалась на те, що у справі № 520/33658/23 судове рішення від 29.02.2024 року Харківського окружного адміністративного суду набрало законної сили 08.07.2024 року і станом на дату надання цієї позовної заяви не виконано відповідачами. Вона звернулась до органів ДВС України із виконавчим листом та необхідними документами для забезпечення заходів примусового виконання зазначеного судового рішення відповідачами, але працівниками органів

ДВС України було вчинено кримінальне правопорушення відносно неї та нею було складено заяву до органів НПУ від 24.09.2024 року. Судове рішення від 29.02.2024 року, яке набрало законної сили від 08.07.2024 року і не виконано відповідачем навіть у примусовому порядку, що є скоєнням злочину, відповідальність за яке передачено ст.382 ч.1,ч.3 КК України умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили вчинене службовою особою караються штрафом від 750 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Позивач зазначила, що ціна позову складається із суми штрафу визначеної добутком 1000 * 1514 грн., що дорівнює 1514000 грн. 00коп. (який підлягає стягненню на користь держави із винної особи ) та суми моральної шкоди заподіяної громадянину ОСОБА_1 (в тому числі їх службовими, посадовими особами ) відповідачів у сумі 80000 грн. 00коп., визначеної як добуток однократного розміру законодавчо встановленої щомісячної мінімальної заробітної плати у розмірі 8000 грн. 00коп. Позивач зазначила, що безпосередньо ст.382ч.1,ч.3,ст.161 КК України , та відповідно до ст.60,61,ст.127,128 КПК України вона особисто заявник , який має право звернення до суду з цивільним позовом в кримінальному провадженні та шкода завдана їй може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні, тобто безпосередня вина відповідачів вже визнана судом і причинно- слідчий зв`язок завданих у зв`язку з цим душевних страждань відповідачами їй особисто і є обгрунтуванням вимог даної позовної заяви щодо стягнення із відповідачів моральної шкоди на користь громадянина ОСОБА_1 і відповідно статті ЦК України зазначені у позовній заяві ст.1167 ч.2п.3, ст.1172ч.1, ст.23ч.2п.2,ст.23ч.4 ЦК України.

Позивач просить суд: вирішити питання щодо визначення судом частини ступеня вини відповідачів для їх солідарної відповідальності у задоволенні вимог позовної заяви ОСОБА_1 ; - стягнути на користь держави солідарно із відповідачів штраф у розмірі 1514000 грн. 00 коп. за умисну відмову від виконання судового рішення у справі № 520/33658/23; стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду із відповідачів солідарно у розмірі 80000 грн. 00 коп.;

- зобов`язати відповідачів виконати судове рішення у адміністративній справі № 520/33658/23 у повному обсязі.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» та скріплена електронним цифровим підписом позивача ОСОБА_1 .

Перевіривши доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

З огляду на пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17, від 23 березня 2021 року у справі 367/4695/20).

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акту правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року по справі №750/4724/21 (провадження № 61-1327св23).

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.? ? ? ? Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом із цим за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В позові позивач посилається на невиконання судового рішення у адміністративній справі № 520/33658/23 від 29.02.2024 року Харківського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили 08.07.2024 року та просить суд зобов`язати відповідачів виконати рішення в повному обсязі.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені Розділом IV КАС України.

Зокрема статтею 381-1 КАС України, передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно ст. 382 КАС України - суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач просить стягнути моральну шкоду заподіяну відповідачами та зазначає, що розгляд даної справи має розлядатись в порядку ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.188 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, однією із вимог позивача є стягнення з відповідачів штрафу на користь держави, за невиконання судового рішення, в розмірах передбачених ст. 382 КК України. З цього приводу суд зазначає, що позивач звернулась до суду в порядку ЦПК України, відомостей про наявність кримінального провадження матеріали справи не містять, та у випадку вчинення кримінального правопорушення позивач має право звернутись із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України та відповідне покарання може бути застосовано судом тільки під час розгляду кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України - заява повертається у випадках, коли: порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу, так як в позовній заяві були об`єднані декілько вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, та приходить до висновку, що позивачем було порушено правило об`єднання позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 188, 260 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення штрафу, зобов`яання виконання судового рішення та відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення - позивачу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня винесення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Ульяніч