Справа № 487/2397/25
Провадження № 2/487/1764/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 м. Миколаїв

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 18.09.2019 у розмірі 35 158,95 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6 ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом про підсудність відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Звертаючись до Заводського районного суду м. Миколаєва позивач вказав у позові місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , що є територією Заводського району міста Миколаєва.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 14.04.2025 за №13.23- ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрована, відомості про реєстрацію вказаної особи в Реєстрі територіальної громади відсутні.

Відповідно до відповіді №1289556 від 14.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (дата реєстрації 12.12.2001).

Натомість позивач звернувся саме до Заводського районного суду м. Миколаєва нібито за місцем проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ), проте, як зазначено вище, місце проживання відповідача зареєстровано в Херсонській області, Генічеський район.

Таким, чином, судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява АТ КБ «Приватбанк» подана з порушенням правил територіальної підсудності та не підлягає розгляду саме Заводським районним судом м. Миколаєва.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 № 566/0/15-23 територіальну підсудність судових справ Генічеського районного суду Херсонської області змінено на Херсонський міський суд Херсонської області.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» слід передати за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. Керуючись ст. ст.2, 4, 5, 27, 30, 31, 369 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати на розгляд Херсонському міському суду Херсонської області.

Роз`яснити сторонам, що передача справи здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Т.А. Карташева