ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-191848675 та за договором позики № 78693245 в розмірі 133817,65 грн, а також судових витрат в розмірі 3028,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір №014-RO-82-191848675, підписанням якого підтвердила, що ознайомлена з чинною редакцією правил та тарифів банку на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб.

24.07.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників (портфель заборгованості).

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 25.07.2024 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 95817,65 грн, з яких: 71214,67 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24602,98 грн сума заборгованості за процентами.

13.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики.

Відповідач підтвердила, що ознайомилась на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також погодилась, що до моменту підписання договору вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту.

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38000,00 грн, з яких: 9500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 28500,00 грн сума заборгованості за процентами.

Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконала, не повернула кредит та проценти за користування кредитом.

Оскільки відповідач не погасила заборгованість, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до правил ст. 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву.

20 березня 2025 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що для встановлення всіх обставин справи та перерахунку заборгованості за кредитним договором належним та необхідним первинним бухгалтерським документом є виписка по банківському рахунку. Зазначає, що згідно з умовами кредитного договору їй було надано грошові кошти у сумі 9500,00 грн зі строком кредитування 30 днів. Строк кредитування з 13.05.2023 до 12.06.2023 включно, сума повернення становить 11281, 00 грн. 12.06.2023 строк кредитування закінчився, право на нарахування процентів за користування кредитом за ст. 1048 ЦК України припинилось, у зв`язку із закінченням строку кредитування.

Також вказує, що кредит був наданий достроково на вимогу позичальника. Положення Закону України «Про споживче кредитування» застосовується до спірних правовідносин як до кредиту у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту, що становить від одного до трьох місяців, а тому всі короткострокові кредити, в тому числі кредитний договір відповідача, який згідно зі змістом додатків до договору є короткостроковим та таким, що наданий на вимогу в частині врегулювання простроченого боргу і регулюється п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за кредитним договором за таке прострочення, в тому числі і від процентів за неправомірне фактичне користування кредитом після закінчення строку кредитування, а не лише від сплати неустойки.

Крім того, зазначає, що в цьому випадку застосовується до спірних правовідносин Закон України «Про споживче кредитування», оскільки кредит виданий на некомерційні особисті потреби споживача кредитних послуг на строк від одного до трьох місяців. Нарахування відсотків після закінчення строку кредитування є незаконним та безпідставним.

Просить суд врахувати зміст поданого нею відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позову.

31 березня 2025 року через систему «Електронний суд» позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначає, що вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

21 лютого 2023 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір №014-RO-82-191848675.

Укладення кредитного договору було здійснено електронній формі в інформаційно- телекомунікаційній системі (ІТС) Товариств. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту.

Сторони узгодили розмір кредиту, строки та умови користування коштами, у договорі передбачено умови та строки нарахування відсотків та відповідальність сторін за невиконання та неналежне виконання умов договору, що свідчить про ознайомлення Позичальника зі всіма істотними умовами договору та про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору в електронній формі на погоджених умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, підписавши договір, позичальник посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

При укладенні Договору Позики № 78693245 від 13.05.2023, заповнюючи форми заявки на сайті товариства, клієнт власноруч зазначив реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_1 на яку і було перераховано кредитні кошти.

При укладанні Договору №014-RO-82-191848675 від 21 лютого 2023р. клієнту було відкрито картковий рахунок.

Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів.

Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за Договорами, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими.

У розрахунках заборгованості наданих первісними кредиторами відображено порядок нарахування відсотків, який здійснено у відповідності до умов договору. Тобто, кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору. Нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до умов договору та додатків до нього. Саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути.

Щодо відступлення права вимоги зазначає, що перехід права вимоги за Договором позики від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законним та таким, що відповідає законодавству, підтверджується договором факторингу та додатками нього.

Реєстр боржників до Договору Факторингу містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, надано ксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб.

Просить суд задовольнити позовні вимоги.

02.04.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надіслала до суду додаткові пояснення, зазначивши, що нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України, після закінчення строку кредитування незаконне та безпідставне.

Нарахування процентів (відсотків) за кредитом за фактичне неправомірне прострочене користування грошовими коштами на підставі ст. 625 ЦК України після закінчення погодженого строку кредитування за фактичне неправомірне користування кредитом заборонено за кредитними договорами під час дії карантинних обмежень, згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Тому нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України є неправомірним, а в період карантинних обмежень та дії воєнного стану застосування положень ст. 625 ЦК України є незаконним, у зв`язку з чим відсотки в сумі 28500,00 грн відповідач не визнає.

Також відповідач зазначила, що за кредитним договором №014-RO-82-191848675 від 21.02.2023 року, що укладений з АТ «Райффайзен Банк Аваль» із строком кредитування 48 місяців, позивач надав виписку по рахунку, в якій зазначено суми погашення боргу, сума погоджена до повернення станом на 21.02.2027 року в розмірі 149356,35грн, але строк вимоги за кредитом не настав. Тому заборгованість за цим договором відповідач визнає лише частково.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви та відповіді на відзив представник позивача просив розглядати справу за відсутності представника позивача за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подаючи до суду відзив, просила розглядати справу без її участі.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні 03.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 14.04.2025 (з урахуванням вихідних днів).

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке.

21 лютого 2023 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір № 014-RO-82-191848675.

Відповідно до заяви № 014-RO-82-191848675 на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704 від 13.02.2023 (індивідуальна частина) страхувальник ознайомлена належним чином та погоджується з умовами правил страхування життя, умовами договору добровільного страхування життя, розміщеного за адресою: www.uniqa.ua/.

Термін дії договору з 21.02.2023 по 21.02.2027 року, що відповідає строку дії укладеного між страхувальником та вигодонабувачем кредитного договору № 014-RO-82-191848675 та складається з двох періодів страхування: перші 13 місяців дії договору, але не більше строку дії кредитного договору. Другий період страхування з більш ранньої дати, дати що відповідає дню наступного за днем повного погашення заборгованості за кредитним договором і до кінцевої дати покриття.

Відповідно до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-191848675, банк надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з умовами заяви-договору, з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 74089,49 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.

Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта, зазначеного в заяві-договорі.

Кредит надається для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 46112, 60 грн, оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 2889,49 грн на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя».

Відповідно до п. 2.2 заяви-договору, строк кредиту 48 місяців,

Відповідно до п. 2.3 проценти за користування кредитом процентна ставка фіксована і становить 39,90 % річних.

24.07.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників (портфель заборгованості).

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників №1 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024», згідно з відомостями якого у відповідача наявний борг в сумі 95817,65 грн, з яких: 71214,67 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24602,98 грн сума заборгованості за процентами.

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 95817,65 грн, з яких: 71214,67 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24602,98 грн сума заборгованості за процентами.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-191848675 від 21.02.2023», згідно з відомостями якого станом на 25.07.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 95817,65 грн.

13.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики.

Відповідно до п. 1.1 договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату.

Сума позики 9500, 00 грн. Строк позики 30 днів. Процентна ставка (базова) за день 2,5% (фіксована). Дата надання позики 13.05.2023, дата повернення позики 12.06.2023. Знижена процентна ставка/день % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності 0,625%. Процентна ставка за понаднормове користування позикою за день 2,70%. Пеня за день 2,70%. Орієнтовна реальна річна ставка 709,17%. Орієнтовна загальна вартість позики 11281,25 грн.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

28.07.2021 сторонами вказаного договору факторингу укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21, якою внесли зміни до п.1.3 договору щодо строку повідомлення клієнтом боржників про відступлення права вимоги фактору.

22.11.2023 укладено додаткову угоду № 13 до договору факторингу № 14/06/21, якою

визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників.

На підтвердження права вимоги до відповідача за цим договором позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників № 12 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38000,00 грн з яких: 9500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28500,00 грн сума заборгованості за процентами.

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 38000,00 грн з яких: 9500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28500,00 грн сума заборгованості за процентами.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за договором позики № 78693245 від 13.05.2024», згідно з відомостями якого станом на 31.12.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 28500,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.

За твердженням позивача таке право вимоги ним набуте на підставі договорів факторингу, укладених з первісними кредиторами.

На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви договори факторингу, укладені між ним та первісними кредиторами.

Водночас ці договори не містять інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містять даних про особу-боржника, відомостей щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів.

Договір факторингу є рамковим, у тексті договору не визначено які саме права вимоги передаються/відступаються на користь нового кредитора.

Крім цього, позивач надав документи з назвою «Витяг з Реєстру боржників №1 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024», «Витяг з Реєстру боржників № 12 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021».

Проте, фактично ці надані суду документи не є витягом з реєстру боржників, оскільки є аркушем паперу, на якому позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу.

Іншими словами зазначені документи є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах.

Суд враховує, що вказані «Витяги» створені позивачем одноосібно .

Також ці документи не є копіями оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину.

Водночас за умовами укладених договорів про відступлення права вимоги передбачено, що клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені у відповідному Реєстрі боржників.

Однак таких реєстрів боржників позивач суду разом з позовною заявою не надав.

Крім цього, на підтвердження факту невиконання відповідачем зобов`язань за означеними кредитними договорами позивач не надав до суду жодного доказу.

Суд критично сприймає надані товариством документи з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-191848675 від 21.02.2023», «Розрахунок заборгованості за договором позики № 78693245 від 13.05.2024», оскільки вони не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в позовній заяві, також не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких проплат за кредитним договором.

Отже, ці документи та документ и з назвою «Витяг з реєстру» не є належними доказами наявності заборгованості, які суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем.

Вказані документи є такими, що створений первісним кредитором та позивачем, а тому зазначена у них інформація за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у цих документах та позові.

Додатки до позовної заяви без банківської виписки з особового рахунку відповідача та без детального розрахунку не підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору.

При цьому суд не бере до уваги докази, які надані позивачем до відповіді на відзив, оскільки вони подані з порушенням строку, встановленого ст. 83 ЦК України. Подаючи їх до суду позивач не заявив клопотання про поновлення цього строку та не обґрунтував неможливість їх подання разом з позовною заявою, вказавши про існування об`єктивних причин, які цьому перешкодили, з наданням відповідних доказів.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства ? суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.

Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

З огляду на це суд висновує, що додані позивачем до позовної заяви документи не є належними, достатніми та допустимими доказами в справі на підтвердження факту передачі права вимоги позивачу як новому кредитору за кредитними договорами, укладеними відповідачем з первісними кредиторами.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач не довів факт відступлення йому первісним кредитором права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким позивач подав цей позов.

Як наслідок позивач не довів право вимоги за цим договором до відповідача, незалежно від доведеності позовних вимог по суті.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач не довів вказану обставину та як наслідок позивач не довів обгрунтованість позовних вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього позову.

Вирішуючи цю справу, суд враховує практику суду апеляційної інстанції щодо оцінки вказаних доказів (постанова Київського апеляційного суду від 19.02.2025 у справі № 381/5656/23 та від 20.01.2025 у справі № 373/1291/24). Хоча рішення апеляційного суду не є обов`язковими для суду першої інстанції, суд бере до уваги, що забезпечення єдності судової практики та однакове застосування закону є завданням всіх судів.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення цієї справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-191848675 від 21.02.2023 та договором позики № 78693245 від 13.05.2025.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 14.04.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .