Єдиний унікальний номер судової справи 462/2542/25
Номер провадження 2-о/462/145/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

14 квітня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , Заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив:

І. Рух справи.

Уповноважений представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , 11.04.2025 року (вх. № 8056) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.04.2025 року) із письмовою заявою про видачу обмежувального припису (на строк шість місяців), у якій просить суд:

-заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборона наближатися на визначену відстань 300 м. до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ;

-заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М.

11.04.2025 року (вх. № 8138) від уповноваженого представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання (документ сформований в системі «Електронний суд» 11.04.2025 року) про долучення доказів.

Фактично клопотання передано судді по реєстру (журналу) 14.04.2025 року.

ІІ. Щодо можливості прийняття заяви до розгляду.

Перевіривши заяву та додані до неї документами, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 95, 175, 177, 350-4 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з положень глави 13 розділу ІV ЦПК України, справи про видачу обмежувального припису розглядаються в окремому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Так, заява про видачу обмежувального припису подається до суду у порядку, передбаченому главою 13 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені ст. 350-1, 350-2, 350-3, 350-4 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

ІІІ. Щодо недоліків заяви.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Окрім цього, згідно ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Тож суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175, п. 2 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві, заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено повне ім`я сторін та інших учасників справи, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Водночас положення п. 2 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України вимагають, щоб такі відомості обов`язково зазначалися як щодо заявника, так і заінтересованої особи. Незважаючи на це, у поданій заяві не вказано електронної пошти ні заявника, ні заінтересованої особи.

Окрім цього заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Також, суд звертає увагу на те, що у заявником у заяві не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності (не вказано і про відсутність цього номеру з посиланням на докази, які б це підтверджували) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, натомість реєстраційний номер облікової картки платника податків у заяві вказано, як « НОМЕР_1 ».

Окрім цього, заява не містить паспортних даних заявника та заінтересованої особи, що унеможливлює ідентифікацію осіб у справі та розгляд справи.

Також суд вважає необхідним зазначити, що серед вимог заяви міститься й вимога щодо виклику свідків у справі, однак жодних засобів зв`язку, адреси електронної пошти таких не вказано, що унеможливлює відповідний виклик вказаних осіб з огляду на скорочені строки розгляду справи.

IV. Щодо доказів, які підтверджують обставини вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, із змісту заяви вбачається, що заявник вказує на її спільне проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом з Заінтересованою особою - ОСОБА_2 , дітьми та батьками ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак суду не надано, а матеріали справи не містять доказів, якими підтверджуватися факт спільного проживання заявника із заінтересованою особою в контексті часу звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Окремо суд звертає увагу на те, що постраждалими від домашнього насильства можуть бути: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки неможливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Заявник до матеріалів справи долучає, зокрема: копію протоколу про вчинення адміністративного правопорушення 451203 від 20.03.2025 року, копію термінового заборонного припису 302876 від 01.04.2025 року, копію термінового заборонного припису 302877 від 01.04.2025 року, копію термінового заборонного припису 432517 від 17.03.2025 року, копію термінового заборонного припису 432610 від 17.03.2025 року, роздруківку з веб порталу Судова влада України про розгляд справ відносно ОСОБА_2 , акт обстеження фактичного проживання.

Однак не дивлячись на те, що заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів), такі останнім не надані суду.

Зокрема у своїй заяві заявник вказує на ряд подій, доказів та фактів (напад з ножем на батька, виклик поліції, подання заяви про фізичний напад, повторні неодноразові виклики поліції, ухвалення відповідних постанов суду щодо домашнього насильства, щодо керування автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, ухвалення вироку суду стосовно заінтересованої особи та ін.), однак жодних доказів (документів) на підтвердження вказаного не додає по при обов`язок подавати такі разом з поданням відповідної заяви.

Також, в порушення вимог вказаних норм, заявник у заяві зазначає, що одружилася із заінтересованою особою (тобто перебуває у шлюбі) з 21.05.2005 року, однак матеріали справи не містять підтверджень вказаному.

V. Підсумки.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на скорочені строки розгляду справи, заяву слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 95, 175, 185, 254, 259-261, 350-4 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , Заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Роз`яснення суду.

Заявнику надається п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду у зазначений строк, заяву ОСОБА_1 , Заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - вважати неподаною та повернути заявникам з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко