Справа № 944/3897/22
Провадження №2/944/156/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Василиці Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

Представник позивачки звернувся до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» про поновлення позивачки на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 26 січня 1993 року позивачка була прийнята на роботу сестрою медичною фізкабінету Яворівської районної центральної лікарні, яка в подальшому на підставі Розпорядження № 7 від 26.01.1993 була реорганізована шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня».

Наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська ЦРЛ» №262-к від 26.07.2022 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України вона була звільнена із займаної посади 31.07.2022 у зв`язку з скороченням штатів та чисельності працівників. Наказ виданий на підставі наказу «Про затвердження штатного розпису та скорочення штату і чисельності працюючого» №64 від 11.05.2022.

Вважає звільнення позивачки незаконним, та таким що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Тобто, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП 31 травня 2022 року позивачці повідомлено про можливе вивільнення, це підтверджується Повідомленням КНП ЯМР ЛО «Яворівська ЦРЛ» №158 від 31.05.2022, тобто, двомісячний строк розпочався о 00:00 год 01 червня 2022 року.

Таким чином двомісячний строк попередження працівника про майбутнє вивільнення закінчується о 24:00 31 липня 2022 року.

Згідно з частиною 5 статті 241-1 КЗпП, якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Цю норму слід застосовувати з урахуванням вимог статті 49-2 КЗпП.

Незважаючи на це, що найближчим робочим днем до суботи 30 липня є 29 липня, позивачку можна було звільнити 01 серпня, тобто, у перший робочий день після вихідних. Однак, звільнення позивачки відбулося в неділю 31 липня, у вихідний день, тобто, з порушенням вимог частини 5 статті 241-1 КЗпП та спливу двомісячного строку попередження працівника про майбутнє звільнення, що є порушенням вимог статті 49-2 КЗпП.

Крім цього, всупереч вимогам ст.49-2 КЗпП України відповідач не запропонував їй наявні вакантні посади в КНП ЯМР ЛО «Яворівська ЦРЛ», хоча повинен був це зробити. У попередженні від 31.05.2022 №158 про наступне вивільнення позивачку було повідомлено, що станом на даний момент вільних вакантних посад, які відповідають її кваліфікації немає, однак, в день видачі наказу КНП ЯМР ЛО «Яворівська ЦРЛ» №262-к від 26.07.2022 «Про звільнення» у новому штатному розписі були наявні вільні вакансії, які відповідали її спеціальності та кваліфікації, зокрема посади сестри медичної.

Так, 26.07.2022 на посади сестер медичних були прийняті нові працівники, а саме, в маніпуляційний кабінет вищевказаної установи ОСОБА_2 , та в кабінет сімейного лікаря ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , та в кабінет окуліста також була прийнята медсестра.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір такого стягнення слід обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, виходячи із середньоденного заробітку позивача за два останні місяці роботи до звільнення, помноженого на кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому середньоденна заробітна плата обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки про доходи від 15.08.2022 року № 78 за останні два місяці роботи, що передували її звільненню, становила 27000грн. за 43 відпрацьованих робочих дні.

Відтак, сума, яка підлягає до виплати за час вимушеного прогулу за один робочий день становить 627,91 грн.

Тобто, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2022року по 02.04.2025року становить 435 139грн. 54коп.

Просить позовні вимоги задовольнити. Визнати протиправним та скасувати наказ КНП ЯМР ЛО «Яворівська ЦРЛ» №262- к від 26.07.2022 «Про звільнення»; зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної фізкабінету. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення судом рішення. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7764,85 грн.

03 листопада 2022 року представник КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» подав відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого покликався на те,що 26.07.2022року було видано наказ №262-к, яким з 31.07.2022 року було звільнено сестру медичну фізкабінету ОСОБА_1 із займаної посади у зв`язку із скороченням штатів та чисельності працівників. При звільнені їй була виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 39 календарних днів, та вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку.

Повідомленнями про можливе вивільнення №67 від 12.05.2022р. та №158 від 31.05.2022р. ОСОБА_1 було сповіщено про можливість звільнення з посади у зв`язку з відсутністю вакантних посад у Комунальному некомерційному підприємстві Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня», які вона могла зайняти відповідно до своєї кваліфікації.

З моменту сповіщення ОСОБА_1 повідомленням №67 від 12.05.2022р. про можливе вивільнення відлік двомісячного строку (за ст.49-2 КЗпП України) розпочався з 13.05.2022 року та закінчився 12.07.2022 року включно, тобто, відповідач повністю виконав вимоги закону щодо додержання двомісячного строку для попередження про можливе звільнення.

Повідомлення про можливе вивільнення №158 від 31.05.2022р. є повторним, не несе юридичного значення за ст. 492 КЗпП України, та носить лише характер нагадування про можливе звільнення. Посилання позивачки саме на повідомлення №158 від 31.05.2022р., без зазначення повідомлення №67 від 12.05.2022р., є безпідставним.

Оскільки, час виробничої діяльності відповідача (надання медичної допомоги населенню) є круглодобовим (24/7), без святкових, неробочих днів, тому відповідач звільнив позивачку, саме з 31.07.2022 року, так як це пов`язано з особливим видом виробничої діяльності відповідача.

Комісією в складі керівництва відповідача (Бродик О.В., ОСОБА_5 ) та профспілки ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) було складено акт від 26.07.2022 року, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від отримання повідомлення про наявні вакантні посади.

Так, як позивачка відмовилася від запропонованих їй вакантних посад, її було звільнено з посади та покладено тягар самостійного працевлаштування або звернення за допомогою до державної служби зайнятості.

Представник позивачки у позовній заяві посилається на порушення переважного права позивачки для залишення на роботі, так як на його думку замість неї прийнято на роботу інших осіб із нижчою кваліфікацією.Так,медична сестра ОСОБА_8 працювала на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини з 24.06.2010 року згідно наказу №96 від 24.06.2010 року. Повідомленнями про можливе звільнення №311 від 12.05.2022 року та №305 від 31.05.2022року ОСОБА_8 була попереджена про можливе звільнення, та із 01.08.2022 року наказом №274-к від 01.08.2022 року ОСОБА_8 було переведено на посаду загальної практики сімейної медицини поліклінічного відділення тимчасово на час відсутності основного працівника ОСОБА_9 . Спеціалізація сестри медичної загальної практики сімейної медицини не є ідентичною за спеціалізацією сестри медичної фізкабінету стаціонару. Для зайняття зазначеної посади ОСОБА_10 закінчила ВНКЗ ЛОР «Львівський медичний коледж післядипломної освіти» (2014 р, №12, № реєстр. 348), пройшла удосконалення (2019 р., №26, № реєстр. 553). ОСОБА_8 має першу кваліфікацію. Слід звернути увагу що ОСОБА_1 не має фаху для зайняття посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини. За таких підстав, у позивачки не було переважного права на залишення на роботі порівняно з ОСОБА_8

ОСОБА_11 , на яку посилається представник позивача у позові, не є працівником Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня».

За таких підстав, доводи позивач про порушення її переважного права на залишення на роботі є необгрунтованими.

Крім цього, відповідач не погоджується із судовими витратами, що зазначені представником позивачки, оскільки такі є необгрунтованими та непідтверджені жодними доказами.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 18.12.2024 представник позивачки адвокат Поставитюк В.В. підтримав позовні вимоги, крім цього пояснив, що 21 листопада 2022 року представник відповідача в судовому засіданні подав додаткові докази незаконного звільнення позивачки, а саме, а саме довідку від 09.04.2024 №»286 з якої слідує що ОСОБА_12 відповідно до наказу №66-к від 09.04.2019 з 01.08.2022 була переведена на посаду сестри медичної фізіотерапії у відділення відновного лікування тимчасово, однак дана посада ОСОБА_1 не пропонувалася. Тобто, ОСОБА_1 медичній сестрі вищої категорії з спеціалізацією за фахом «Сестринська справа» та з спеціалізацією за профілем роботи «фізіотерапія», 29 років стажу роботи при звільненні у зв`язку із скороченням штатів та чисельності працівників, всупереч вимогам статті 49-2 КЗпП України, не було запропоновано посаду сестри медичної фізіотерапії у відділенні відновного лікування тимчасово,однак, така посада була запропонована ОСОБА_12 медичній сестрі закладу первинної медико-санітарної допомоги (спеціалізація за фахом «Сестринська справа», спеціалізація за профілем роботи "Медична сестра загальної практики - сімейної медицини") яка має 24 роки стажу роботи.

Відповідно до повідомлення про наявні посади від 20.07.2022 №18, що знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_1 пропонувалось переведення на наступні вакантні посади: 1.0ст. старшої медичної сестри відділення відновного лікування тимчасово; 1.0 ст. медичного статиста тимчасово.

ОСОБА_1 дійсно пропонувалась посада старшої медичної сестри відділення відновного лікування тимчасово. Однак остання відмовилась від цієї посади, так як її професійний рівень не відповідає вимогам старшої сестри медичної.

Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78. Охорона здоров`я. (Із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства охорони здоров`я N 131-0 від 18.06.2003 р. N 277 від 25.05.2007 р. N 153 від 21.03.2011 р. N 121 від 14.02.2012 р.)", що затверджен наказом Міністерства охорони здоров`я України 29.03.2002 р. N 117. Погоджений Міністерством праці та соціальної політики України Для виконання обов`язків посади "Сестра медична старша" необхідно відповідати наступним Кваліфікаційним вимогам: вища освіта (молодший спеціаліст) або базова вища освіта (бакалавр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Сестринська справа", "Лікувальна справа" або "Акушерська справа". Спеціалізація за фахом "Організація охорони здоров`я". Стаж роботи за фахом не менше 3 років.

Згідно диплому серія СТ-1 №043803 від 30.12.1992 ОСОБА_1 отримала спеціальність «Сестринська справа». В подальшому при підвищенні кваліфікації та перепідготовки молодших медичних і фармацевтичних спеціалістів отримала спеціальність «фізіотерапія». Це підтверджується Свідоцтвами до диплому НОМЕР_1 . Пізніше 10.04.2020 ОСОБА_1 пройшла атестацію в атестаційній комісії Департаменту охорони здоров`я Львівської ОДА і наказом від 10.03.2020 №195-К їй присвоєна вища кваліфікаційна категорія зі спеціальності «Сестринська справа». Це підтверджується Посвідченням №3/2020 від 10.03.2020.

Посада медичного статиста ОСОБА_1 не пропонувалась, але з невідомих для сторони позивача обставин зазначена в Повідомленні про наявні посади від 20.07.2022 №18. Зазначену посаду ОСОБА_1 теж не може обіймати, так як відповідно до Додатку 1 до пункту 1.6 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом МОЗ від 23.11.2007 N 742, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2007 р. за N 1368/14635, ця посада потребує спеціальність за освітою визначено Номенклатуру спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою «Медична статистика».

Відповідач також стверджує що «діяльність відповідача є круглодобова (24/7) без святкових, неробочих днів, тому враховуючи такі обставини, відповідач звільнив позивача саме 31.07.2022року».

Однак, відповідно до ч.2 ст.67 КЗпП України загальним вихідним днем є неділя. Також, відсутній наказ (розпорядження) про перенесення вихідних та робочих днів на підприємстві, погоджений з виборним органом первинної профспілкові організації (профспілковим представником) (частина 5 статті 67 КЗпП України).

Крім цього,ознайомившись з Штатним розписом КНП ЯМР ЛО «ЯЦРЛ» в його остаточній редакції затвердженим наказом № 90 від 28.06.2022, сторона позивача дійшла висновку, що позивачу не були запропоновані посади, які станом на 28.06.2022 були вакантними, поліклініці: сестри медичної денного стаціонару без категорії; сестра медична з фізіотерапії вищої категорії -дві штатних одиниці; жіночій консультації - сестра медична 1 категорії; неврологічному кабінеті - сестра медична 1 категорії; онкологічному кабінеті - сестра медична вищої категорії; офтальмологічному кабінеті - сестра медична І категорії; ендокринологічному кабінеті - сестра медична без категорії; психіатричному кабінеті - сестра медична без категорії; наркологічному кабінеті - сестра медична вищої категорії; хірургічному кабінеті - сестра медична хірургічного кабінету без категорії; урологічному кабінеті - сестра медична вищої кваліфікації; терапевтичному кабінеті - сестра медична 1 категорії; дитячій поліклініці - сестра медична по роботі з призовниками без категорії; протитуберкульозному кабінеті - сестра медична вищої категорії; терапевтичному кабінеті поліклінічного відділення: сестра медична II категорії; сестра медична без категорії; дитячій поліклініці: сестра медична педіатричного кабінету вищої категорії - 6 штатних одиниць; сестра медична по дитинству без категорії.

Враховуючи наведене, відповідач не виконав свого обов`язку передбаченого статті 49- 2 КЗпП України, а саме не запропонував позивачу вакантні посади в КНП ЯМР ЛО «Яворівська ЦРЛ».

Просить позовні вимоги задовольнити, в повному обсязі в подальшому в судове засідання представник позивачки не з`явився скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Позивач пояснення представника позивача підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Щодо укладення мирової угоди з відповідачем під час розгляду справи відмовилася. В подальшому скерувала на адресу суду письмову заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача Бережнов Є.В. в судовому засіданні 21 листопада 2022, року подав додаткові докази, а саме, довідку від 09.04.2024 №»286, у якій зазначено, що дійсно ОСОБА_12 відповідно до наказу №66-к від 09.04.2019 з 01.08.2022 була переведена на посаду сестри медичної фізіотерапії у відділення відновного лікування, тобто, в цей день коли ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку з відсутністю вакантних посад. Підтвердив факт того що у ОСОБА_1 дійсно було переважне право на залишення на цій посаді так як в неї був значно більший стаж роботи на даній посаді.

Крім цього, 30.01.2025 в судовому засіданні просив укласти мирову угоду в даній справі, покликаючись на те, що відповідач не заперечує щодо поновлення позивачки на посаді в даному закладі, однак, що стосується виплати середнього заробітку за час вимушеного прогуло, то відповідач не взмозі виплатити таку суму одним платежом, а лише періодично рівними частинами протягом шести місяців.

В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності.Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1,2 ст.5 ЦПК України передбачено, що Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини другої статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів, відповідно до суспільних потреб.

У статті 24 Основного Закону закріплене положення про те, що всі громадяни мають рівні права і свободи та є рівними перед законом.

Частина друга статті 24 Конституції України, а також стаття 2 Кодексу Законів про працю України проголошують, що всі громадяни рівні у трудових правах незалежно від походження, кольору шкіри, соціального чи майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Згідно із статтею 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема - вільний вибір виду діяльності.

Закріпивши гарантії права на працю, законодавство України про працю встановлює порядок прийому на роботу, порядок переведення, вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника (або уповноваженого ним органу) тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №7 від 26 січня 1993 року була прийнята на посаду медичної сестри фізкабінету Яворівської центральної районної лікарні, та з цього часу працювала на займаній посаді.

На підставі рішення Яворівської районної ради Львівської області №369 від 24 травня 2018року Яворівська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня».

Відповідно до повідомлення №67 від 12.05.2022року про можливе вивільнення працівників ОСОБА_1 , було повідомлено про можливе вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня», що відбудеться з 15 липня 2022 року, відповідно до п.1 ст.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, (наказ №64 від 11 травня 2022 року) з подальшою виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, із вказівкою що на даний момент вільних вакантних посад, які відповідають кваліфікації позивачки немає. Про наявність відповідних вакантних посад її буде проінформовано додатково.

Відповідно до повідомлення №158 від 31 травня 2022року КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» повідомила ОСОБА_1 про вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» на підставі п.1 ст.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, (наказ №72 від 27 травня 2022 року), з подальшою виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, з вказівкою що на даний момент вільних вакантних посад, які відповідають кваліфікації немає. Про наявність відповідних вакантних посад буде проінформовано додатково.

Як вбачається з Акту, складеного в складі комісії КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» від 31 травня 2022року про відмову від отримання повідомлення про наявні вакантні посади, ОСОБА_1 31 травня 2022року відмовилася від отримання повідомлення №158 від 31 травня 2022року «про можливе звільнення у зв`язку із скороченням штату і чисельності працюючих».

Відповідно до повідомлення про наявні посади №18 від 26 липня 2022року КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» довела до відома ОСОБА_1 проте, що посада сестри фізкабінету стаціонару з 31.07.2022року підлягає скороченню,а її може бути переведено на вакантну посаду: 1.0 ст.старшої медсестри відділення відновного лікування тимчасово, 1.0 ст. медичного статистика тимчасово.

Як вбачається з Акту, складеного в складі комісії КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» від 26 липня 2022року про відмову від отримання повідомлення про наявні вакантні посади, ОСОБА_1 26 липня 2022року відмовилася від отримання повідомлення №18 від 26 липня 2022року «про можливе звільнення у зв`язку із скороченням штату і чисельності працюючих».

Наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» №262-к від 26 липня 2022 року «Про звільнення» сестру медичну фізкабінету ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, на підставі п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, з 31 липня 2022 року. Підставою для винесення цього наказу є наказ «Про затвердження штатного розпису та скорочення штату і чисельності працюючих» № 64 від 11 травня 2022 року.

ОСОБА_1 з даним наказом ознайомилася та отримала копію такого, що підтверджується її підписом.

Наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» №64 від 11 травня 2022 року «Про затвердження штатного розпису та скорочення штату і чисельності працюючих», у зв`язку із необхідністю скорочення витрат на утримання підприємства та необхідністю проведення змін в організації виробництва та праці, затверджено і внесено в дію з 15 липня 2022 року штатний розпис у кількості 329 штатних одиниць.

Наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» №72 від 27 травня 2022 року «Про внесення змін до наказу №64 від 11 травня 2022 року», у зв`язку із необхідністю продовження термінів повідомлення працівників про скорочення штату і чисельності працюючих, внесено зміни до наказу № 64 від 11 травня 2022 року,та затверджено штатний розпис КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» у кількості 355, 75 штатних одиниць, введено в дію даний штатний розпис з 31 липня 2022 року.

Наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» №90 від 28 червня 2022 року «Про внесення змін до штатного розпису на 2022 рік», внесено зміни до штатного розпису, який вступає в дію з 31 липня 2022 року, і затверджено його у новій редакції в кількості 390,15 штатних одиниць.

Відповідно до Штатного розпису КНП ЯМР ЛО «ЯЦРЛ» в його остаточні редакції затвердженим наказом № 90 від 28.06.2022, станом на 28.06.2022 були вакантними посади, в т.ч. в поліклініці: сестра медичної денного стаціонару без категорії; сестра медична з фізіотерапії вищої категорії -дві штатних одиниці; жіночій консультації - сестра медична І категорії; неврологічному кабінеті - сестра медична І категорії; онкологічному кабінеті - сестра медична вищої категорії; офтальмологічному кабінеті - сестра медична І категорії; ендокринологічному кабінеті - сестра медична без категорії; психіатричному кабінеті - сестра медична без категорії; наркологічному кабінеті - сестра медична вищої категорії; хірургічному кабінеті - сестра медична хірургічного кабінету без категорії; урологічному кабінеті - сестра медична вищої кваліфікації; терапевтичному кабінеті - сестра медична І категорії; дитячій поліклініці: - сестра медична по роботі з призовниками без категорії; протитуберкульозному кабінеті - сестра медична вищої категорії; терапевтичному кабінеті поліклінічного відділення: сестра медична II категорії; сестра медична без категорії; дитячій поліклініці: сестра медична педіатричного кабінету вищої категорії - 6 штатних одиниць; сестра медична по дитинству без категорії.

Наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» №114 від 04 вересня 2023 року «Про затвердження штатного розпису підприємства», у зв`язку із проведення заходів, направлених на поліпшення діяльності підприємства та його підрозділів, оптимізацією організаційної структури підприємства, а також із внесенням змін до Національного класифікатора України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затверджено з 01.10.2023 року штатний розпис Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» у складі 399,5 (триста дев`яносто дев`ять з половиною) ставок, загальним щомісячним фондом заробітної плати у розмірі 5620508,36 грн. 36коп.

Згідно диплому серія СТ-1 №043803 від 30.12.1992 ОСОБА_1 отримала спеціальність «Сестринська справа». В подальшому при підвищенні кваліфікації та перепідготовки молодших медичних і фармацевтичних спеціалістів отримала спеціальність «фізіотерапія», що підтверджується Свідоцтвами до диплому НОМЕР_1 .

В подальшому, 10.04.2020 ОСОБА_1 пройшла атестацію в атестаційній комісії Департаменту охорони здоров`я Львівської ОДА і наказом від 10.03.2020 №195-К їй присвоєна вища кваліфікаційна категорія зі спеціальності «Сестринська справа», що підтверджується посвідченням №3/2020 від 10.03.2020.

Частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті допускається якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 Кодексу законів про працю України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, які працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17.

Із матеріалів справи встановлено, що в КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» відбувалися зміна в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників.

За вимогами ч.3 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відтак, нормами трудового законодавства не передбачено здійснення судом перевірки доцільності скорочення працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб`єкта господарювання та не є предметом доказування у судових спорах.

Як свідчать матеріали справи, позивач була своєчасно попереджена про зміни в організації праці та про можливе майбутнє вивільнення.

Нова штатна чисельність працівників була затверджена наказом КНП ЯМР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» №90 від 28.06.2022, станом на 28.06.2022 були вакантними, в т.ч. поліклініці: сестра медичної денного стаціонару без категорії; сестра медична з фізіотерапії вищої категорії -дві штатних одиниці; жіночій консультації - сестра медична І категорії; неврологічному кабінеті - сестра медична І категорії; онкологічному кабінеті - сестра медична вищої категорії; офтальмологічному кабінеті - сестра медична І категорії; ендокринологічному кабінеті - сестра медична без категорії; психіатричному кабінеті - сестра медична без категорії; наркологічному кабінеті - сестра медична вищої категорії; хірургічному кабінеті - сестра медична хірургічного кабінету без категорії; урологічному кабінеті - сестра медична вищої кваліфікації; терапевтичному кабінеті - сестра медична І категорії; дитячій поліклініці: - сестра медична по роботі з призовниками без категорії; протитуберкульозному кабінеті - сестра медична вищої категорії; терапевтичному кабінеті поліклінічного відділення: сестра медична II категорії; сестра медична без категорії; дитячій поліклініці: сестра медична педіатричного кабінету вищої категорії - 6 штатних одиниць; сестра медична по дитинству без категорії. Проте, вакантні посади не були запропоновані позивачу ОСОБА_1 .

Згідно наказу №274-к від 01.08.2022 у зв`язку із затвердженням нового штатного розпису ОСОБА_12 сестру медичну фізкабінету переведено на посаду сестри медичної ВВЛ тимчасово на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років ОСОБА_13 з 01.08.2022, на підставі заяви ОСОБА_12 тобто, через день після звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю вакантних посад, однак дану посаду позивачці яка має переважне право на зайняття цієї посади так як в позивачки є значно більший стаж роботи, що не заперечується учасниками судового розгляду запропоновано не було.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що звільнення позивачки у зв`язку із скороченням чисельності та штату згідно з п.1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, є незаконним.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, позовні вимоги про скасування наказу та поновлення на роботі підлягають задоволенню.

День звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем, що підтверджується положеннями ст.241-1 Кодексу законів про працю України й п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29 липня 1993 року № 58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи».

Позивачку ОСОБА_1 звільнено 31 липня 2022 року, тому вона підлягає поновленню з 01 серпня 2022року.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що справа перебуває на розгляді з 23 серпня 2022 року, тобто більше як один рік, однак як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи відкладався з метою витребування доказів, за клопотанням відповідача, тобто не з вини працівника.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, відповідно з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2022 року по 02 квітня 2025 року.

Розмір середнього заробітку суд розраховує відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

Згідно з пунктів 2, 5, 8 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Згідно з довідки про доходи позивача від 15 серпня 2022 року №78, яка долучена до матеріалів справи розмір заробітної плати за два місяці які передували звільненню ОСОБА_1 становить: травень 2022 року 13 500грн + червень 2022 року =27000, робочі дні 43, таким чином, середньоденна заробітна плата становить, 627,91 грн., період робочих днів з 01.08.2022 по 02.04.2025 становить 693дні, відтак сума яка підлягає стягненню як середня заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 435139,53.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З урахуванням викладеного вище, податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути зменшена на суму податків і зборів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 435139,53грн.

Згідно ч.1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 - 3 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст.137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, відповідно до ч.6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, позивачем долучено Договір про надання правової допомоги №7 від 08 квітня 2022, Акт приймання-передачі адвокатських послуг від 11 березня 2025року, згідно якого адвокатом надані наступні послуги: консультація, узгодження правової позиції 300грн., збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту 500грн., , витрати на виготовлення копій документів, наданих на адвокатський запит від 19.12.2022 №21 461,85грн., підготовка та подання позовної заяви 1 000грн., участь у судових засіданнях 4500грн. Всього 7 764грн. 85коп.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 7 764грн. 85коп. є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому такі слід задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони.

Тобто, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень, як за позовну вимогу немайнового характеру, у розмірі, який був встановлений на момент звернення позивача до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 43, 64 Конституції України, ст.ст. 40, 42, 49-2, 235 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 19, 76-89, 263, 264, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» № 262-к від 26 липня 2022 року «Про звільнення».

Поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної фізкабінету Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» з 01 серпня 2022.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2022року по 02.04.2025року в розмірі 435139(чотириста тридцять п`ять тисяч сто тридцять дев`ять)грн. 54коп.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 7 764 (сім тисяч сімсот шістдесят чотири )грн. 85 коп.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на на посаді сестри медичної фізкабінету Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня».

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство

Яворівської міської ради Львівської області

«Яворівська центральна районна лікарня»

юридична адреса: 81001, м.Яворів вул.Лозинського, 4

Яворівський район Львівська область.

Суддя: ШВЕД Н.П.