У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. Справа № 596/133/25

Провадження № 6/596/15/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Лисюк І.О.

при секретарі судового засідання Туткалюк В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу у цивільній справі №596/133/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката судового наказу у цивільній справі № 596/133/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, у зв`язку із втратою його оригіналу.

Учасники справив судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Суд, розглянувши заяву про видачу дубліката виконавчого листа, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Судом встановлено, що судовим наказом Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.02.2025 у справі № 596/133/25 вирішено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ 03.02.2025 року було надіслано стягувачу ОСОБА_1 поштовим відправленням та отримано 04.02.2025 із наявністю підпису, однак не відмічено хто підписався за отримання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 28.02.2025 року зверталася до відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області із заявою щодо неправомірних дій працівника поштового зв`язку про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке відправлено Гусятинським районним судом Тернопільської області не тій особі.

Відомості про пред`явлення вказаного судового наказу в частині стягнення аліментів в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною третьою статті 431 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є виконавчим документом.

Згідно із частиною третьою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», вказаний виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього З кону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд звертає увагу, що примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

З огляду на вищенаведені норми, суд вважає, що стягувач фактично позбавлений права пред`явити до примусового виконання вищевказаний виконавчий документ (судовий наказ), оскільки він втрачений.

Втрата даного виконавчого листа унеможливлює виконання рішення суду, що порушує права стягувача.

За вказаних обставин, суд доходить переконання, що заява про видачу дубліката судового наказу у цивільній справі №596/133/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, підлягає до задоволення, оскільки його оригінал втрачено, судове рішення не виконано і строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився.

На підставі наведеного, керуючись ст. 258, 260, 353, 354 п.17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу у цивільній справі №596/133/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Видати дублікат судового наказу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.02.2025 у справі № 596/133/25 про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК