Справа № 496/6618/24
Провадження № 2/496/1447/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Бєлого В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 22.03.2023 року у розмірі 16006 грн 27 к. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено у електронній формі кредитний договір № шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнта, на підставі якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник прийняв кредит, зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Шляхом підписання договору відповідач приєднався до договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію (публічний) і прийняв його умови, розуміючи значення всіх дій та діючи добровільно, попередньо ознайомлений з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності правочинів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на загальні споживчі цілі, на наступних умовах: сума кредиту 11950,00 грн, строк кредитування 50 місяців, процентна ставка 40,00% річних, фіксована, реальна річна процентна ставка 48,00% річних. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Проте, відповідач порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 12.07.2024 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становить 16006 грн 27 к., та складається з: заборгованості за тілом кредиту 11472 грн 83 к., заборгованості за відсотками 4533 грн 44 к.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконує просить суд стягнути їх у судовому порядку.

Представник АТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, проте подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено у електронній формі кредитний договір № шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнта (а.с. 11-13).

Відповідно до п. 1.1 банк надав відповідачу кредит на наступних умовах: мета отримання кредиту на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед кредитором першої черги (АТ «ОТП Банк») за кредитним договором першої черги (кредитний договір № 0085/980/1809768/21) від 23.03.2021 року; загальний розмір кредиту 11950 грн; строк кредитування 50 місяців; дата остаточного повернення кредиту 22.05.2027 року; фіксована процентна ставка 40,00 % річних; повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.

Відповідно до умов договору, сторонами вже було укладено договір про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, відповідно до якого відповідач визнав, що простий електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладання має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом. Відповідач підтвердив, що перед підписанням паспорту споживчого кредиту, кредитного договору з графіком платежів попередньо ознайомився з текстами цих документів. Сторони погодили, що після попереднього ознайомлення з текстом цих електронних документів відповідач підписує документи в електронній формі, шляхом накладання простого електронного підпису. Вказаний договір складений у електронній формі та підписаний шляхом накладання простого електронного підпису відповідача.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем удосконаленим електронним підписом 22.03.2023 року, зазначені основні умови кредитування (а.с. 18-19).

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 11950,00 грн підтверджується меморіальним ордером № 27882518 від 22.03.2023 року про перерахування суми кредиту, згідно якого на рахунок відповідача перераховано грошові кошти в сумі 11950,00 грн, призначення платежу: зарахування коштів згідно кредитного договору № від 22.03.2023 року (а.с. 20).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 22.03.2023 року вбачається, що відповідачем були здійснені погашення боргу в період з 23.03.2023 року по 15.11.2023 року. Розмір заборгованості станом на 12.07.2024 року становить 16006 грн 27 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 11472 грн 83 к., заборгованість за відсотками в сумі 4533 грн 44 к. (а.с. 10).

Позивачем, 18.07.2024 року з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача була направлена досудова вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань, яка останнім була проігнорована (а.с. 42-43).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття З Закону України «Про електронну комерцію»).

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене вище, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей кредитного договору № від 22.03.2023 року, його було укладено в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису, визначеним Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Враховуючи те, що відповідач не виконує умови кредитного договору, кредитні кошти не повертає та не сплачує нараховані проценти, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача вказану заборгованість у розмірі 16006 грн 27 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11472 грн 83 к.; заборгованість за відсотками - 4533 грн 44 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 30.08.2024 року (а.с. 9).

Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд, здійснюючи розподіл судових витрат, які складаються із судового збору, дійшов висновку про повернення АТ «ОТП Банк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1514 грн та про стягнення з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» 1514 грн витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 536, 628, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», Законом України «Про електронну комерцію», суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, що знаходиться за адресою: вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033) заборгованість за кредитним договором № від 22.03.2023 року у розмірі 16006 грн 27 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11472 грн 83 к. та заборгованість за відсотками 4533 грн 44 к.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, що знаходиться за адресою: вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033) судовий збір у розмірі 1514 грн.

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, , повернути Акціонерному товариству «ОТП Банк» (, що знаходиться за адресою: вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033) з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що складає 1514 грн, сплаченого при поданні позову до суду згідно платіжного доручення № від 30.08.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 24.03.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра