ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

14 квітня 2025 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

ознайомившись з апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Глєбова Глєба Валерійовича на рішення Павлоградського районного суду Дніпровської області від 27 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

27 лютого 2025 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області у справі №185/10915/24 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалено рішення, яким позов задоволено та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» загальну заборгованість за кредитним договором від 10.07.2020 року в сумі 58596,98 грн та судові витрати в сумі 3028 грн.

08 квітня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Глєбовим Г.В. через систему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу на рішення Павлоградського районного суду Дніпровської області від 27 лютого 2025 року, зареєстровану в канцелярії 09 квітня 2025 року, в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження, звільнити відповідача від сплати судового збору в порядку ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; скасувати рішення Павлоградського районного суду Дніпровської області від 27 лютого 2025 року постановивши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи заяву апеляційної скарги про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду від 27 лютого 2025 року, колією встановлено наступне.

У змісті апеляційної скарги як на підставу причин пропуску строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сторона апелянта посилається на його отримання 08 квітня 2024 року додаючи до матеріалів апеляційної скарги копію рішення суду з відміткою дати його отримання на штемпелі 08 квітня 2024 року.

Згідно з частиною 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 1 частиною 2 статті 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до положень частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За встановлених вище обставин та наданих доказів, колегія суддів приходить до переконання, що строк на апеляційне оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Длніпропетровської області від 27 лютого 2025 року підлягає поновленню, а отже заява апелянта в цій частині підлягає задоволенню.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, приходжу до переконання, що апеляційна скарга подана з порученням вимог ст. 356 ЦПК України, що полягає у наступному.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Пільги щодо сплати судового збору визначені у ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 вказаного Закону. На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст .4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 3 028,00 гривень.

Позовна заява з вимогами майнового характеру подана до суду юридичною особою у жовтні 2024 року та згідно змісту рішення суду першої інстанції позивачем АТ «Універсал Банк» ціна позову визначена в розмірі 58596,98 грн. та судовий збір було сплачено в розмірі 3028 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги через систему «Електронний суд» розмір судового збору який підлягає сплаті відповідачем ОСОБА_1 становить 3633,60 грн. (3028 грн. - судовий збір за звернення позивача до суду з позовом * 150% * на 0,8 коефіцієнт пониження).

Разом з тим, з посиланням на ст. 22 Закону України «Про судовий збір» представник просить звільнити відповідача від сплати судового збору, з цього приводу слід зазначити наступне.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, ключовою ознакою, за якою можливо віднести правовідносини, що склались між сторонами до таких, які регулюються вищевказаним Законом є факт надання послуг позивачу.

Згідно з п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У п. 6 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачене Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції та апеляційної скарги, із позовом у справі №185/10915/24 звернулась ні ОСОБА_1 , а АТ «Універсал Банк» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, при цьому відомостей про наявність у даній справі зустрічного позову відповідача до позивача, не встановлено.

У спеціальному законі, який звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначено, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18).

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.

Системний аналіз ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з врахуванням наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №761/24881/16-ц дає підстави для висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільненні споживачі, які мають процесуальний статус позивача, тобто особи, які звертаються до суду із позовом, та під час оскарження такими особами судових рішень в судах усіх інстанцій.

Тобто, Закон України «Про захист прав споживачів» визначає право на звільнення від сплати судового збору виключно позивачів, відповідно, відповідачі у такій справі, звертаючись до суду із апеляційними, касаційними скаргами, іншими заявами процесуального характеру, не звільняються від сплати судового збору, крім інших випадків, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правовий висновок щодо не звільнення споживача від сплати судового збору у випадку його процесуального статусу відповідача викладена в постановах Верховного Суду: від 24 травня 2021 року у справі №361/1219/16, від 10 лютого 2021 року у справі №146/1166/128 та інших, а також в ухвалах Верхового Суду про відмову у відкритті касаційного провадження: від 03 червня 2021 року у справі №531/1673/20, від 29 квітня 2021 року у справі №389/555/20, від 25 березня 2021 року у справі №225/4888/15-ц, від 15 січня 2021 року у справі №522/6218/20 та інших.

Відомості, що підставою звернення з позовом у даній справі є порушення прав відповідача та способу їх захисту з підстав Закону України «Про захист прав споживача» відсутні, а предметом розгляду були зобов`язання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , як відповідача, перед АТ «Універсал Банк» - позивачем.

За встановлених обставин, у даній справі на ОСОБА_1 не розповсюджується дія ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» для звільнення її від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 27 лютого 2025 року.

Наявності інших пільг визначених Законом України «Про судовий збір» та доказів які б їх підтверджували, апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Таким чином, ОСОБА_2 слід сплатити судовий збір в розмірі 3633,60 грн за звернення з даною апеляційною скаргою, враховуючи, що останньою заявляється про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі, надавши документ (квитанція, чек, тощо), який підтверджує таку сплату.

Належними реквізитами для сплати зазначеної суми судового збору є наступні:

Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0004628

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: 101 ____(реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за апеляційною скаргою на рішення суду від 27 лютого 2025 року по справі 185/10915/24, Дніпровський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

На підтвердження доплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його доплату.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу слід залишити без руху з наданням апелянту десятиденного строку з дня вручення копії цієї ухвали надання документу (квитанції, чеку, тощо) який підтверджує сплату судового збору з її наданням апеляційному суду для долучення до матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Глєбова Глєба Валерійовича прго поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Павлоградського районного суду Дніпровської області від 27 лютого 2025 року у справі № 205/4110/24 задовольнити.

Поновити відповідачці ОСОБА_3 строк подання апеляційної скарги на рішення Павлоградського районного суду Дніпровської області від 27 лютого 2025 року.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Глєбова Глєба Валерійовича про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Глєбова Глєба Валерійовича на рішення Павлоградського районного суду Дніпровської області від 27 лютого 2025 року - залишити без руху, надати строк для усунення вказаних недоліків у зазначені в ухвалі строки.

У разі невиконання ухвали і не усунення недоліку до вказаного строку, апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута особі, яка подала скаргу.

Головуючий суддя І.А. Єлізаренко

Судді М.О. Макаров

О.В. Свистунова