Справа № 352/1084/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/692/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Луганська
У Х В А Л А

15 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ Луганської В.М. (суддя - доповідач), Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, про відвід судді Девляшевського В.А. у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року

за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно ,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою .

Системою автоматизованого розподілу справ було здійснено розподіл даної справи між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 року по справі 352/1084/14-ц провадження №22-ц/4808/692/25 визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Луганська В.М., судді, які входять до складу колегії Девляшевський В.А., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року залишено без руху, запропоновано скаржниці усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

14 квітня 2025 року від ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд» до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява про відвід судді зі складу колегії суддів - Девляшевського В.А.

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що адвокату позивачки стало відомо, що 11.04.2025 року за даними з Електронного кабінету в ЄСІТС надійшов документ з наступними атрибутами: Вихідний номер: 11.04 ВРП суддя Девляшевський. Також позивачці стало відомо про публікацію «Скарга до ВРП на голову апеляції Івано-Франківщини» (https://13istina66.blogspot.com/2025/04/blog-post_11.html) вкінці якої є посилання на дисциплінарну скаргу щодо судді, голови Івано-Франківського апеляційного суду Віталія Девляшевського, в якій зазначено, що суддя порушив вимоги ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про доступ до публічної інформації», та стандарти суддівської етики.

У публікації, крім іншого, йдеться про те, що: «Справа резонансна ще й тим, що 07.04.2025 року стало відомо, що саме цей суддя, голова Івано-Франківського апеляційного суду В. Девляшевський призначений у склад колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду саме по розгляду апеляційної скарги саме у цій резонансній справі № 352/1084/14-ц (пр. 22-ц/4808/692/25), поданій саме громадянином Нідерландів про порушення прав громадянина Нідерландів на території Івано-Франківської області та про рейдерське захоплення його нерухомості і землі».

Посилається на приписи пунктів 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, де зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Зазначила, що зміст публікації і зміст скарги до ВРП на думку позивачки дають підстави сумніватися в неупередженості та об`єктивності голови апеляційного суду та судді В. Девляшевського у даній справі.

Позивачка вважає, що зі змісту публікацій вбачається, що навіть поза судовим процесом своєю поведінкою голова суду та суддя В. Девляшевський у даній справі виявив особисту неприязнь та проявив негативне ставлення до її справи.

На її думку є обґрунтовані причини побоюватися, що конкретний суддя є небезстороннім і такі побоювання є об`єктивно обґрунтованими. Особиста неприязнь судді до сторони у справі є вагомою причиною для відводу.

Посилається на те, що навіть прояви безсторонності можуть мати певну важливість, або, інакше кажучи, «правосуддя має не тільки здійснюватися, але й має бути видно, що воно здійснюється». Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Так, будь-який суддя, щодо якого є законні підстави побоюватися відсутності безсторонності, повинен заявити самовідвід («Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], 2009, § 98).

Посилається на те, що суддя Девляшевський В.А. одночасно є головою Івано-Франківського апеляційного суду (адміністративна функція),членом судової колегії у конкретній справі (судова функція). До Вищої ради правосуддя надійшла скарга щодо порушення суддею Девляшевським В.А. норм закону дотичних до справи № 352/1084/14-ц, що створює прямий конфлікт інтересів та порушує принцип «nemo iudex in causa sua» (ніхто не може бути суддею у власній справі). Поєднання адміністративних та судових функцій у особі судді Девляшевського В.А., підсилене наявністю офіційної скарги щодо його дій у цій самій справі, створює, на думку ОСОБА_1 , об`єктивні підстави для сумнівів у його безсторонності, що безпосередньо порушує гарантії статті 6 Конвенції

Вважає, що порушення вимог законодавства під час розгляду звернення щодо доступу до публічної інформації, допущене головою Івано-Франківського апеляційного суду Девляшевським В.А. (про що йдеться у скарзі до Вищої ради правосуддя), відбулося практично одночасно з формуванням колегії суддів для розгляду апеляційної скарги у справі № 352/1084/14-ц у квітні 2025 року, до складу якої входить суддя Девляшевський В.А.

З урахуванням викладених обставин, посилається на те, що участь у розгляді справи судді Девляшевського В.А. викликає побоювання щодо відсутності безсторонності, тобто поставити під сумнів об`єктивну безсторонність судді, навіть якщо вона не становить проступку відповідно до національного законодавства.

Поведінка голови апеляційного суду Девляшевського В.А. невиконання норм закону про доступ до публічної інформації (за змістом скарги до ВРП) щодо справи Віри Єнніссен тобто поза контекстом апеляційного провадження у цій справі є такою, що об`єктивно викликає побоювання щодо відсутності безсторонності.

У зв`язку з викладеним, просить суд відвести суддю В. Девляшевського від розгляду справи № 352/1084/14-ц (провадження № 22-ц/4808/692/25).

Розглянувши заяву про відвід судді в контексті наведених в ній доводів та врахувавши вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3., є необґрунтованою з таких підстав.

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 ЦПК України.

У частинах першій-третій статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (частина 8 статті 40 ЦПК).

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з ч.1,4 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, що є підставою для відводу (самовідводу) судді, у випадках, якщо суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». (§§ 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Таким чином, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного та/або об`єктивного критеріїв.

Колегія суддів, оцінюючи наявність підстав для відводу судді Девляшевського В.А. за суб`єктивним критерієм, вважає, що відсутні підстави стверджувати, що суддя Девляшевський В.А. виявив особисту упередженість. Докази на користь протилежного відсутні.

Заява про відвід обґрунтована тим, що позивачці стало відомо з публікації «Скарга до ВРП на голову апеляції Івано-Франківщини» (https://13istina66.blogspot.com/2025/04/blog-post_11.html), вкінці якої є посилання на дисциплінарну скаргу щодо судді, голови Івано-Франківського апеляційного суду В. Девляшевського, в якій зазначено, що суддя порушив вимоги ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про доступ до публічної інформації», та стандарти суддівської етики.

Зміст публікації та зміст скарги на думку позивачки дають підстави сумніватися у неупередженості судді Девляшевського В.А., оскільки поза судовим процесом суддя Девляшевський В.А. виявив особисту неприязнь та негативне ставлення у її справі.

Як встановлено колегією суддів, апеляційна скарга ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3., подана засобами поштового зв`язку 03 квітня 2025 року та надійшла до Івано-Франківського апеляційного суду засобами поштового звязку 07 квітня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2025 року по справі 352/1084/14-ц провадження №22-ц/4808/692/25 визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Луганська В.М., судді, які входять до складу колегії Девляшевський В.А., Мальцева Є.Є.

Запит на отримання публічної інформації, відповідь на який була надана Івано-Франківським апеляційним судом за підписом голови суду, надійшов до Івано-Франківського апеляційного суду 04.04.2025 року, тобто до надходження апеляційної скарги ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Надання відповіді на запит на отримання публічної інформації головою апеляційного суду (при виконанні ним адміністративних повноважень) та одночасно входження його до складу колегії суддів, яка визначена відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.04.2020 року по справі №352/1084/14-ц, в якій на час надання відповіді на запит, провадження за апеляційною скаргою заявниці не було відкрито не може свідчити про упередженість судді В. Девляшевського.

Отже, з урахуванням зазначеного, обставини, наведені скаржницею в заяві про відвід судді В. Девляшевського не знайшли свого підтвердження.

Суб`єктивна думка ОСОБА_1 щодо судді В. Девляшевського є оціночною і не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів у безсторонності суду у цій справі. Обставин та доказів на підтвердження таких обставин, які б свідчили про упередженість судді В. Девляшевського, зацікавленість суду в певному рішенні у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі не встановлено.

Колегія суддів вважає, що наявність скарги на суддю Девляшевського В.А. до Вищої ради правосуддя не може свідчити про наявність прямого конфлікту інтересів у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 про відвід судді Девляшевського В.А.

Заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, про відвід судді Девляшевського В.А. передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Луганська

В.А. Девляшевський

Є.Є, Мальцева