Провадження № 2-п/638/68/25
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря судового засідання Луценко Д. О.,

представника відповідача Пархоменка А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 року по справі № 638/20334/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 року по справі № 638/20334/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В обґрунтування заяви зазначила, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.01.2025 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України був задоволений в повному обсязі, та з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача суму відшкодування в порядку регресу витрат, пов?язаних з регламентною виплатою в розмірі 65 843,23 грн, та судовий збір в розмірі 3028 грн. Вказане заочне рішення (повний текст) було отримано 12.03.2025 року безпосередньо в суді, шляхом ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується заявою на ознайомлення та відповідною розпискою про ознайомлення, що знаходяться в матеріалах справи. Щодо обставин, що свідчать про поважність причин неявки зазначає, що заявник (відповідач) не з?являлася в судові засідання, та в засідання на якому було ухвалено спірне судове рішення і не повідомила про причини своєї неявки виходячи з того, що вона взагалі не знала про існування судового процесу, та не була належним чином повідомлена про календарні дати проведення судових засідань. У зв?язку із збройною агресією російської федерації відповідач перебувала за кордоном, та повернулася до України 25.01.2025 року, що підтверджується відміткою про в?їзд в країну у закордонному паспорті НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_1 (копія закордонного паспорту додається). Ухвалу суду про відкриття провадження по справі від 29.10.2024 року, а також позовну заяву із додатками, та повістку про виклик до суду на 26.11.2024 року відповідач отримала тільки 25.01.2025 року по пошті, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням в матеріалах справи (а.с. 45). Інших повісток та викликів відповідча не отримувала. Позовні вимоги вважає безпідставними, з огляду на наявність на момент ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальнгості водія, що виключає підстави звернення з регресним позовом, відсутність доказів розміру страхової регламентної виплати, та тих обставин, що відповідачем вже було повністю компенсовано завдані потерпілій у ДТП ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити, з підстав викладених у заяві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився,про місце, дату та час повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі суду не направив.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 січня 2025 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 65 843,23 грн 23 коп.

Посилання відповідача на те, що вона не знала про існування судового процесу та не була належним чином повідомлена спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 21.01.2025 року отримала ухвалу суду про відкриття провадження по справі від 29.10.2024 року, позовну заяву із додатками, а також повістку про виклик до суду на 26.11.2024 року.

Також в матеріалах цивільної справи містяться конверт, з якого вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , направлялася судова повістка, проте конверт повернувся на адресу суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Приписами ч. 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 була проінформована про існування цивільної справи стосовно неї, але не скористалася своїми правами як учасник справи, не ознайомилася з інформацією щодо розгляду справи, яка розміщується на офіційному сайті «Судова влада», який є у загальному доступі. Саме за допомогою цього сайту та сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» відповідач могла ознайомитися з датою наступного судового засідання та текстом судового рішення та суттю спору.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами під час розгляду заяви та спростовуються матеріалами цивільної справи № 638/20334/24. Тому, суд дійшов висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст. 280-289 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 року по справі № 638/20334/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.В. Щепіхіна