КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/435/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025року м. Київ

Справа № 757/7456/22-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) «Тегра Україна ЛТД» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) «Тегра Україна ЛТД», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) «Тегра Україна ЛТД» (далі - «Тегра Україна ЛТД»), третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 05.10.2021 року на перехресті вулиць Підгірної та Центральної в м. Гайворон сталася ДТП за участю транспортною засобу «TOYOTA COROLLA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «MAN TGX 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний позивачеві автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.10.2021 року у справі № 385/1324/21 винним в спричиненні настання ДТП визнано ОСОБА_2 .

Для з`ясування нанесеної позивачеві матеріальної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження від 16.11.2021 року № 29/10-373, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 ». Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість відновлюваного ремонту в розмірі 700 871,34 грн перевищує ринкову вартість транспортного засобу до моменту настання ДТП у розмірі 309 080 грн.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції, наданої ТОВ «Аудатекс Україна» залишкова вартість пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 81 700 грн.

Відповідальність водія «MAN TGX 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205368836 в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інго».

На етапі досудового врегулювання спору страховиком було сплачено страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн, що підтверджується випискою від 06.12.2021 року № C5FD648EQNC4UKSI. Таким чином, АТ «СК «Інго» виконало свій обов`язок в повному обсязі в частині сплати страхового відшкодування, що дорівнює страховій сумі визначеній полісом № 205368836, тому претензій до останнього позивач не має.

Зважаючи на те, що винуватець ДТП пересувався на транспортному засобі, який належить відповідачеві, та виконував свої службові обов`язки в момент настання пригоди, невідшкодований матеріальний збиток підлягає компенсації за рахунок роботодавця «Тегра Україна ЛТД» та складає 97 380,00 грн (227 380 грн - 130 000 грн).

Позивачем було оплачено суб`єкту оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 » 4500 грн за виконання останнім висновку автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.10.2021 року. Вказані матеріальні витрати повинні бути відшкодовані за рахунок «Тегра Україна ЛТД».

Внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 позивачеві як власнику пошкодженого транспортного засобу спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу. Постійно відчуваючи напруження в родині та будучи не в змозі пересуватися на автомобілі, фактично змушений замість владнання свого життя та життя своєї родини звертатися до суду та захищати протизаконно порушені права. Зазначені обставини, в які позивач був поставлений неправомірними діями відповідача, та спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття і здоров`я.

Із урахування наведених обставин, позивач просив суд стягнути з «Тегра Україна ЛТД» на його користь :

- матеріальний збиток в розмірі 97 380 грн;

- в рахунок відшкодування майнової шкоди, витрати, сплачені позивачем за проведення незалежного автотоварознавчого дослідження в розмірі 4500 грн;

- в рахунок відшкодування майнової шкоди, витрати, сплачені позивачем за правову допомогу, в розмірі 5000 грн;

- 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди;

- судові витрати - судовий збір в сумі 2020,40 грн;

26 липня 2023 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що відповідно до результатів висновку експерта, є необхідність у зменшені позовних вимог, а саме:

- позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку зменшити з 97 380 грн до 76 509,13 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в розмірі 9438,50 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з «Тегра Україна ЛТД» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 76 509,13 грн.

Стягнуто з «Тегра Україна ЛТД» на користь ОСОБА_1 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто «Тегра Україна ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертиз в розмірі 13 938 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2020,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач «Тегра Україна ЛТД» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в основу оскаржуваного судового рішення покладено висновок експерта від 11.05.2023 року, проте такий висновок є недопустимим доказом у справі, оскільки він складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року № 142/5/2092, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 , а саме: огляд транспортного засобу експертом не проводився, акту огляду автомобіля немає, експертом досліджувалися лише фото пошкоджень, зроблені позивачем, тому експерт не володів достатніми вихідними даними щодо характеру та обсягу пошкоджень, а ухвала суду про призначення судової експертизи не містить рішення про визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом та обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд.

Наданий позивачем звіт про оцінку автомобіля від 16.11.2021 року № 29/10-373, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », не містить показника ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП. Зобов`язуюча пропозиція на суму 87 700 грн, що надана ТОВ «Аудатекс Україна» не є ринковою вартістю транспортного засобу в пошкодженому стані в результаті настання ДТП, визначеної в порядку, передбаченої Методикою, а отже не може братися до уваги для розрахунку розміру матеріального збитку, що має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Враховуючи недопустимість висновку експерта № 202/23-54 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі та відсутність належним чином розрахованої ринкової вартості транспортного засобу після ДТП, стягнутий судом розмір матеріального збитку є необґрунтованим та не доведеним.

Правова допомога позивачу була надана ФОП ОСОБА_4 , який не є адвокатом, а отже його послуги не належать до професійної правничої допомоги, витрати на які підлягають відшкодуванню.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , подав відзив на апеляційну скаргу «Тегра Україна ЛТД», у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивовано тим, що обставини справи спростовують доводи апелянта про те, що судовий експерт неправомірно виконав судову експертизу за наявними матеріалами справи. Проведення експертизи за матеріалами справи є нормативно допустимим, а вихідні дані, якими був забезпечений експерт, надали йому змогу здійснити об`єктивний висновок експерта.

Заперечення апелянта щодо звіту про оцінку автомобіля від 16.11.2021 року № 29/10-373, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », ґрунтуються виключно на припущеннях.

Зобов`язуюча пропозиція, надана ТОВ «Аудатекс Україна», про визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані на суму 81 700 грн, є належним та допустим доказом. Платформа Аудатекс, яка надала цей документ, передбачена Методикою, заперечення апелянта в цій частині зводяться суто до незгоди, яка ґрунтується на припущеннях.

Задоволена судом першої інстанції вимога щодо відшкодування на користь позивача витрат в розмірі 5000 грн за послуги ФОП « ОСОБА_4 » за надання правничої допомоги не є адвокатськими витратами. Однак дані витрати є такими, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права в розумінні статті 22 ЦК України, а тому підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України ( в редакції на час призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження), апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_2 , керуючого під час виконання трудових обов`язків транспортним засобом, що належить на праві власності відповідачу, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, а тому з відповідача, як власника транспортного засобу, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Також суд вважав за можливе стягнути із відповідача на користь позивача 1000 грн на відшкодування моральної шкоди, що відповідає ступеню перенесених ним страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню.

Суд встановив, що до позовної заяви долучено копію договору № 353/21 про надання юридичних послуг, копію квитанції на суму 5000 грн, акт №353/21 приймання -передачі наданих юридичних послуг. Відтак, витрати на правову допомогу є підтвердженими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.10.2021 року в м. Гайворон на перехресті вулиць Підгірна та Центральна ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MAN», номерний знак НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом WIELTON, номерний знак НОМЕР_3 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.10.2021 року у справі № 385/1324/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а. с. 6, 7).

На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з «Тегра Україна ЛТД».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN», номерний знак НОМЕР_2 , - «Тегра Україна ЛТД»застрахована в АТ «СК «ІНГО» згідно з полісом № 205368836, строком дії з 10.08.2021 року до 09.08.2022 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн, франшиза - 0,00 грн (т. 1 а. с. 9 зв.).

Згідно зі звітом про оцінку автомобіля «Toyota Corolla» номерний знак НОМЕР_1 від 16.11.2021 року № 29/10-373, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, складає 700 871,34 грн, ринкова вартість транспортного засобу, визначена за порівняльним підходом, складає 309 080 грн (т. 1 а. с. 15-17).

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції, наданої ТОВ «Аудатекс Україна», залишкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , складає 81 700 грн (а. с. 4 т. 1).

АТ «СК «ІНГО» було сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн (т. 1 а. с. 10).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Виходячи з положень норми ч. 1 ст. 1172 ЦК України, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Сторони у справі не заперечували, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з «Тегра Україна ЛТД»та на відповідній правовій підставі керував автомобілем «MAN», номерний знак НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом WIELTON, номерний знак НОМЕР_3 , що належать «Тегра Україна ЛТД», а тому саме «Тегра Україна ЛТД» відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП.

Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MAN», номерний знак НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом WIELTON, номерний знак НОМЕР_3 , - «Тегра Україна ЛТД» була застрахована у АТ «СК «ІНГО».

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Спеціалізований причіп WIELTON, номерний знак НОМЕР_3 , є транспортним засобом без власного джерела енергії і здійснював рух лише за допомогою тягача, а саме автомобіля «MAN», номерний знак НОМЕР_2 , який перебував під керуванням винної у ДТП особи.

Системний аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, у разі, якщо ДТП сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою під час буксирування.

Зазначений правовий висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 18.12.2019 року у справі № 569/13962/17.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Положеннями ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження та складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Наведені висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15 , від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 , від 26 жовтня 2022 року у справі № 203/2064/19.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року у цій справі призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі від 11.05.2023 року № 202/23-54 (т.1 а .с. 115-134) встановлено:

- ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , на момент настання ДТП 05.10.2021 року складала 328 218,20 грн з ПДВ;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників у зв`язку з ДТП, що мала місце 05.10.2021 року, складає 677 493,85 грн;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників у зв`язку з ДТП, що мала місце 05.10.2021 року, складає 370 239,67 грн;

- ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , в пошкодженому стані в результаті настання ДТП 05.10.2021 року з врахуванням наданих у розпорядження експерта матеріалів, а також викладеними вище обмеженнями, може складати 121 709,07 грн.

- розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 05.10.2021 року складає 328 218,20 грн.

Отже, вказаним висновком експерта встановлено, що ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту (677 493,85 грн) перевищує його ринкову вартість на момент ДТП (328 218,20 грн), а тому колегія суддів виходить з того, що розмір завданого матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню позивачу, становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Експертом встановлено, що вартість автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , в пошкодженому стані після ДТП становить 121 709,07 грн.

Отже, відшкодуванню власнику автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що складає 206 509,13 грн (328 218,20 - 121 709,07 грн).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що АТ «СК «ІНГО» виплатило на користь позивача страхове відшкодування у сумі 130 000 грн, що становить ліміт відповідальності страховика за полісом № 205368836.

З викладеного вбачається, що завданий позивачу матеріальний збиток частково відшкодований страховиком. Разом з цим, невідшкодована сума становить 76 509,13 грн (206 509,13 грн - 130 000 грн).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постановах від 23.10.2019 року у справі №337/1673/16-ц та від 20.06.2019 року у справі № 362/5422/15.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як зазначено вище, порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який полягає у відшкодуванні потерпілій особі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, застосовується не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Враховуючи те, що виплачена АТ «СК «ІНГО» сума страхового відшкодування не покриває повністю розмір шкоди, яка складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, позивач не позбавлений права на відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків за рахунок винної особи, обсяг відповідальності якої обмежений різницею між розміром такої шкоди і сумою страхового відшкодування, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача «Тегра Україна ЛТД» у порядку ч. 1 ст. 1172 ЦК України на користь позивача грошових коштів у розмірі 76 509,13 грн, що становить різницю між розміром шкоди (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП) у сумі 206 509,13 грн та визначеною страховою виплатою в сумі 130 000 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі від 11.05.2023 року № 202/23-54 є неналежним доказом у цій справі, оскільки експертом не здійснювався огляд транспортного засобу, а досліджувалися лише фото пошкоджень, зроблені позивачем, з огляду на таке.

Встановлено, що пошкоджений транспортний засіб «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , продано позивачем, про що зазначено позивачем у клопотанні про призначення судової експертизи у справі.

Таким чином, проведення експертизи без огляду транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 ,пов`язане з відсутністю об`єктивної можливості для доступу до цього автомобіля.

Разом з цим, визначаючи ринкову вартість транспортного засобу «Toyota Corolla» експерт використав загальнодоступні джерела інформації, а саме довідник «Бюлетень автотоварознавця № 121 жовтень 2021 р.», який є офіційним періодичним виданням до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за № 142/5/2092.

Бюлетень автотоварознавця є офіційним виданням і використовується при встановленні експертом ринкової вартості автомобіля порівняльним підходом, який ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки. Відповідно до вказаної методики для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття «ринкова вартість», зокрема ґрунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках.

З висновку експерта встановлено, що експертом розраховано довідникову вартість об`єкта дослідження (транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 ) виходячи з довідникової вартості аналогічних автомобілів «Toyota Corolla 1.6 CVT» 2014 року випуску та «Toyota Corolla 1.6 CVT» 2015 року випуску.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів, які би спростовували обставини, встановлені у вказаному висновку.

Враховуючи наведене, суд приймає висновок експертизи як належний і допустимий доказ в підтвердження заподіяних пошкоджень спричинених автомобілю «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 під час ДТП 05.10.2021 року, оскільки сам факт ДТП сторона відповідача не заперечує, а будь-яких інших доказів на спростування вартості пошкоджень на зазначеному автомобілі стороною відповідача не надано.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем звіт про оцінку автомобіля від 16.11.2021 року № 29/10-373, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », є неналежним доказом у справі, оскільки суд не використовував зазначений звіт під час розрахунків завданої позивачу шкоди.

За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження належними доказами, в тому числі висновком судової експертизи, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яке полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням майна.

Позивач вказує, що в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що, безумовно, вплинуло на якість його повсякденно життя.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн., завданої останньому внаслідок ДТП, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених ним страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції щодо вирішення спору про відшкодування майнової та моральної шкоди відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

З матеріалів справи встановлено, що в інтересах позивача діяв представник за довіреністю - ФОП Блізнєцов Є.А., який не є адвокатом, тому його послуги не належать до професійної правничої допомоги.

Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 зазначено, що «поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України».

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 компенсувати витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5000 грн необхідно відмовити, скасувавши рішення суду у цій частині.

Заперечення представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що дані витрати є такими, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права в розумінні статті 22 ЦК України, а тому підлягають відшкодуванню в повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки плата за юридичні послуги належить до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. За своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Разом з тим, витрати на юридичні послуги, надані позивачу ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем Блізнєцовим Є.А., який не є адвокатом, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду(ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що позивач сплатив за проведення судової експертизи у справі 9438,50 грн, що підтверджується рахунком від 17.01.2023 року № 165 (т. 1 а. с. 139).

Суд врахував висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі від 11.05.2023 року № 202/23-54 як доказ під час розгляду справи та ухвалення судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія судів вважає, що витрати, здійснені позивачем за проведення судової експертизи у справі, є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи та підлягають відшкодуванню у сумі 9438,50 грн.

Разом з цим, суд не враховував наданий позивачем звіт про оцінку автомобіля від 16.11.2021 року № 29/10-373, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 » під час ухвалення судового рішення, а тому сплачені позивачем кошти у розмірі 4500 грн не підлягають стягненню з відповідача, що не було враховано судом першої інстанції.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами апеляційної перегляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково: рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу; рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення ескпертиз змінити шляхом зменшення стягнутої суми з 13 938 грн до 9438,50 грн;в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

При цьому підстави для відшкодування витрат відповідача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3030,6 грн. - відсутні, оскільки рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 по суті пред`явленого позову ( відшкодування матеріальної та моральної шкоди) є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в цій частині немає, тому судові витрати скаржника відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд постановив:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) «Тегра Україна ЛТД» - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року в частині стягнення з Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення:

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) «Тегра Україна ЛТД» витрат за надання юридичних послуг.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року в частині стягнення з Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи в розмірі 13 938 грн - змінити, зменшити суму витрат, що підлягає стягненню, із 13 938 грн до 9438,50 грн.

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня ухвалення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.