Справа № 462/620/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

14 квітня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

27 березня 2025 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Ярмарок» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задоволено та ухвалено стягнути з ТзОВ «Ярмарок» на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільнені вихідну допомогу у розмірі 62400 гривні 00 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 листопада 2024 року по 20 січня 2025 року в сумі 28363 гривні 80 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України; всього стягнуто 90763 (дев`яносто тисяч сімсот шістдесят три) гривні 80 коп.

У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 5000 грн.

03 квітня 2025 року позивач звернувся до суду зі заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення на користь позивача з відповідача сплачені ним судові витрати, пов`язані із витратами на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

10 квітня 2025 року представник відповідача ТзОВ «Ярмарок» подав до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дана справа є незначної складності, складання позовної заяви не потребувало якихось спеціальних знань, а сам позивач тривалий час займав посаду директора, а відтак він володіє достатніми знаннями для самостійного складання документів у справі. Окрім цього, позивачем не надано жодних доказів оплати послуг адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Ярмарок» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задоволено та ухвалено стягнути з ТзОВ «Ярмарок» на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільнені вихідну допомогу у розмірі 62400 гривні 00 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 листопада 2024 року по 20 січня 2025 року в сумі 28363 гривні 80 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України; всього стягнуто 90763 (дев`яносто тисяч сімсот шістдесят три) гривні 80 коп.

Згідно з пунктом 3 частиною 1статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно із нормами частин 1- 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що позовна заява містить вимогу стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, у ній зазначається, що позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 5000 грн.

03 квітня 2025 року заявник звернувся до суду зі заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення на користь позивача з відповідача сплачені ним судові витрати, пов`язані із витратами на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Як убачається із заяви, позивачу стало відомо про існування рішення через мобільний застосунок «Дія» 01 квітня 2025 року.

Таким чином, позивачем виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до вищевказаної заяви долучені:

договір про надання правової допомоги № 26, укладений 20 грудня 2024 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Гуліним Ю.О. /а.с.65-66/;

акт виконаних робіт від 02 квітня 2025 року та детальний опис наданих послуг, відповідно якого підписанти ствердили, що адвокатом були надані, а клієнтом прийняті та оплачені юридичні послуги на суму 5000 грн., зокрема за складання позовної заяви та підготовки відповіді на відзив /а.с.67,68/;

квитанція до платіжної інструкції № 2.113550353.1 від 03 квітня 2025 року про сплату ОСОБА_1 5000,00 гривень за юридичні послуги надані згідно з актом виконаних робіт від 02 квітня 2025 року / а.с.64/.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 161/20630/18 (провадження № 61-12221св20) зазначено, що «на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем не наведено.

Суд вважає надані докази достатніми та такими, що підтверджують дійсні витрати позивача на правничу допомогу, сума судових витрат не є завідомо перевищеною або неспівмірною із виконаною адвокатом роботою.

Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволенню у повному обсязі, а відтак є всі підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст. 141, 270, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Гуліна Юрія Олександровичапід час розгляду справи № 462/620/25 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» (79052, м. Львів, вул.Широка,65А; ).

Суддя:

Оригінал рішення.