465/2617/25
2-з/465/37/25
У Х В А Л А

Іменем України

11.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Величка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 27.12.2024 року позивач виявила залиття своєї квартири, причиною якого є розрив шлангу подачі холодної води до рукомийника у ванній кімнаті в квартирі АДРЕСА_1 , яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивача у справі. Внаслідок затоплення в квартирі АДРЕСА_2 пошкоджено: матеріали оздоблення стін та стелі, підлогові покриття, меблі, побутова техніка та вікна з дверима, залита водою електрична проводка, лічильник електроенергії, розетки, особисті речі господарів, які знаходились в шафі. Згідно висновку експерта ОСОБА_3 квартира не придатна для проживання. Вартість відновлювальних робіт і матеріалів на ремонт квартири АДРЕСА_3 становить 552 821 грн.

Позивач наголошує, що згідно долученої інформації з державного реєстру речових прав про нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 є власником 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 . На даний час існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно - 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом якого вона звернулась до суду, адже у разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі відповідач відчужить належну їй частку в квартирі АДРЕСА_1 , то позивач не зможе захистити або поновити свої права за рахунок належної відповідачу 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних її прав або інтересів.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу 1/3 частку в квартирі, на переконання позивача, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, адже існує безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, і такі заходи не становитимуть надмірний тягар для відповідача.

Відтак, позивач ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу у справі ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є власником 1/3 частки нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №412069308 від 07.02.2025 року.

Водночас позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №146721809 від 24.11.2018 року.

Позивачем до позовної заяви долучено акт про наслідки залиття житлового приміщення, яке сталося в ніч з 27.12.2024 року на 28.12.2024 року, складений ОСББ "Злагода-12М", згідно якого комісія у складі голови правління ОСББ, власників квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 виявили розрив шлангу подачі холодної води до рукомийника у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_7 . Причиною залиття, на думку комісії, стало просочування води крізь конструкції перекриття, по внутрішніх стінах та перемичках.

Згідно висновку експерта ФОП « ОСОБА_3 » на даний час квартира за адресою: АДРЕСА_4 не придатна для проживання. Вартість відновлювальних робіт і матеріалів на ремонт квартири АДРЕСА_3 викладено у кошторисі і становить 552 821 тис. гривень.

А тому, існує реальна загроза того, що відповідач, враховуючи розмір заявленої позивачем матеріальної шкоди, може відчужити належну їй частку квартири на користь інших осіб, що в майбутньому здатне утруднити виконання рішення суду у вказаній цивільній справі, а саме в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно, запобігти цьому і забезпечити виконання можливого в майбутньому рішення суду у справі можливо лише шляхом застосування заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Водночас суд вважає, що вид забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, а саме арешт такого майна, не є адекватним вимогам, на забезпечення яких він заявляється. У постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 (провадження №61-21685св19) зроблено правовий висновок про те, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, водночас заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. При цьому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З огляду на вищезазначене для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які полягають у реальному виконанні позитивного рішення, у разі прийняття такого, у даному випадку достатнім та адекватним видом забезпечення позову буде заборона відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України відчужувати майно його власником.

При цьому, на переконання суду, забезпечення позову у вказаний спосіб не потребує зустрічного забезпечення.

А тому, керуючись ст.ст.149-153, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження 1/3 частки у квартирі АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право 43014600).

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 11.04.2025 року.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.