ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Суми

Справа №592/3654/24

Номер провадження 22-ц/816/407/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2024 року, в складі судді Алфьорова А. М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

05 березня 2024 року ТОВ «Котельня північного промислового вузла» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням ВК СМР № 627 від 20.10.2021 р. ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласники багатоквартирного будинку за вказаною адресою не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у строк, встановлений законодавством, тому у відповідності до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з усіма співвласниками вказаного будинку, було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Вказує, що ТОВ «Котельня північного промислового вузла» на виконання вимоги ЗУ «Про теплопостачання» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» належним чином надавалися відповідачці послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021 р. укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 р. укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «Котельня північного промислового вузла», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а АТ «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «Котельня північного промислового вузла» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, грошових коштів за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії. Таким чином, ТОВ «Котельня північного промислового вузла» набуло права вимоги по оплаті відповідачкою ОСОБА_1 грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» на суму 31460 грн 47 коп. та 980 грн 87 коп. абонплати.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2014 року по квітень 2021 року у сумі 28500 грн 67 коп., заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 15657 грн 90 коп., заборгованість з абонплати за період з березня 2012 року по липень 2014 року у сумі 870 грн, заборгованість з абонплати за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року у сумі 396 грн 06 коп., 3 % річних за період з 21.03.2017 року по 23.02.2022 року у сумі 1797 грн 96 коп., інфляційні нарахування за період з березня 2017 року по 23.02.2022 року у сумі 5161 грн 49 коп.; стягнути з відповідача на його користь витрати за надання правничої допомоги у сумі 2500 грн та судовий збір у сумі 2147 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2024 року позовну заяву ТОВ «Котельня північного промислового вузла» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Котельня північного промислового вузла», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 27445,69 грн, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 15657,90 грн, заборгованості з абонплати у розмірі 396,06 грн за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, 1788,82 3 % річних за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 5131,56 грн інфляційних нарахувань за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року, та прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Котельня північного промислового вузла» до ОСОБА_1 у відповідній частині задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не наведено жодного обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії, обставини виникнення відповідної заборгованості судом не з`ясовано, докази, що підтверджують позовні вимоги у відповідній частині не досліджено. При ухваленні рішення суд першої інстанції послався виключно на необхідність застосування строків позовної давності по даній справі, не обґрунтовуючи при цьому, до вимог про стягнення заборгованості за який конкретний період він вважає за необхідне їх застосувати. Зазначає, що з 12 березня 2020 року по 01 січня 2023 року на території України діяв карантин, встановлений КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а отже усі строки позовної давності, що не спливли станом на 12 березня 2020 року, були автоматично продовжені на час дії такого карантину.

В подальшому Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України були доповнені п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Згідно указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Враховуючи викладене, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачати теплової енергії, надані AT «Сумське НВО» у період з березня 2017 року по квітень 2021 року на суму 27445,69 грн, а також щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, надані ТОВ «КППВ» у період з листопада 2021 року по квітень 2023 року на сум 15657,90 грн, у будь-якому разі не був пропущений позивачем, а у суду не було підстав застосовувати наслідки спливу позовної давності щодо відповідних вимог та відмовляти в повному обсязі у задоволенні позову. Аналогічно не було пропущено і строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованість з абонплати у розмір 396,06 грн. за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, 1788,82 грн 3 % річних з період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 5131,56 грн інфляційних нарахувань за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20 жовтня 2021 року ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 травня 2011 року № 322 АТ «СМНВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 червня 2019 року № 322 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у межах території, визначено додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Оплата за надані АТ «Сумське НВО» послуги повинна була проводитися відповідачем згідно з тарифами затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 831 від 28.12.2010 р., № 426 від 23.07.2019 р., № 436 від 18.08.2020 р., постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014 р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р., № 1352 від 04.08.2016 р., № 1392 від 09.11.2017 р.

Відповідно до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29 листопада 2021 року укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29 листопада 2021 року, укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а АТ «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, грошових коштів за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» боржникам, перелік яких наведений в Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29 листопада 2021 року, укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг», та додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29 листопада 2021 року, укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», ТОВ «КППВ» набуло права вимоги по оплаті відповідачкою ОСОБА_1 грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО».

За адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 27)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з грудня 2014 року по квітень 2021 року та з листопада 2021 року по квітень 2023 року, абонплати, 3% річних та інфляційні нарахування у межах цього періоду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч. 3 ст. 267 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався і закінчився 01 липня 2023 року.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Проведені часткові періодичні оплати, без зазначення призначення платежу, зараховувалися в рахунок погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи з тієї, що виникла найдавніше. Враховуючи автоматичне подовження строків позовної давності, що не спливли станом та 12 березня 2020 року, строк позовної давності за найдавніший за хронологією період був продовженим на час дії карантину, як і строки позовної давності за всіма наступними періодами виникнення заборгованосі відповідачів.

Позивач звернувся з позовом 04 березня 2024 року. Таким чином, позовні вимоги за заявлений у позові період з березня 2017 року по квітень 2023 року підлягали задоволенню, тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В порушення вимог законодавства, відповідачка отримані послуги з поставки теплової енергії оплатила не в повному обсязі, внаслідок чого, із врахуванням періодичної часткової оплати, у неї виникла заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 27445,69 грн та за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 15657,90 грн та заборгованості з абонплати у розмірі 396,06 грн за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, 3 % річних за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1788,82 грн, інфляційних нарахувань з 02 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 5131,56 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, зокрема щодо стягнення заборгованості, починаючи з березня 2017 року, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення заборгованості за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 27445,69 грн, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 15657,90 грн, заборгованості з абонплати у розмірі 396,06 грн за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, 1788,82 грн 3 % річних за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 5131,56 грн інфляційних нарахувань за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги № 177 від 27 червня 2022 року ТОВ «Котельня північного промислового вузла» уклала договір з Адвокатським об`єднанням «Група правової допомоги», за умовами якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу ТОВ «Котельня північного промислового вузла» за його дорученням на умовах і в порядку, визначених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу (а.с. 63).

Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 27 червня 2022 року визначено калькуляцію розміру адвокатського гонорару за договором про надання правової допомоги, за умовами якого сторони узгодили вартість послуг з надання правової допомоги за кожен вид, одиницю, попередній об`єм, ціну за одиницю та попередню загальну вартість правової допомоги (а.с. 66).

Згідно рахунку № 3 від 10 січня 2024 року вартість послуг адвоката у даній справі склала 2500 грн (а.с. 68).

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає, що при частковому задоволенні позову - на 96 % (50420,03 грн (задоволені вимоги) х 100 % / 52384,08 грн (ціна позову)), понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок відповідачки у сумі 2400 грн (2500 грн х 96 % / 100 %).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову на 96 % та задоволенні апеляційної, необхідно компенсувати позивачу за рахунок відповідачки сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 2325,50 грн (2422,40 грн х 96 % / 100%), судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 4542 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2024 року про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за період, починаючи з березня 2017 року по квітень 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 27445,69 грн, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 15657,90 грн, заборгованості з абонплати у розмірі 396,06 грн за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, 1788,82 грн 3 % річних за період з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 5131,56 грн інфляційних нарахувань за період з 02 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» витрати за надання правничої допомоги у сумі 2400 грн, судовий збір за подання позову у сумі 2325,50 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов