КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/973/24
Провадження № 2/488/217/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: Садівниче Товариство «Путієць», про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, позовні вимоги які були уточнені у судовому засіданні, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0608 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що йому на праві власності належить садовий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 25 кв.м. разом із прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська область, Корабельний район, Садівниче Товариство «Путієць».

Вищезазначений садовий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,0608 га, кадастровий номер :05:038:0028.

Звернувшись до приватного нотаріуса з метою подальшого відчуження садового будинку, позивач отримав роз`яснення про те, що він не зможе оформити правочин, так як вищевказана земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи.

В подальшому позивачем був отриманий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому міститься інформація, що земельна ділянка площею 0,0608 га, кадастровий номер :05:038:0028 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована під належним йому садовим будинком, належить - ОСОБА_2 та значиться за ним відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І1-МК №023856, виданого 18.08.1999 року на підставі рішення Миколаївської міської Ради народних депутатів №8/5 від 04.03.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №2638.

Таким чином, у позивача об`єктивно існує перешкода у реєстрації права власності на земельну ділянку, яку неможливо вирішити у позасудовому порядку, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача - Миколаївська міська рада також надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи - Садівниче Товариство «Путієць» в клопотанні просив судове засідання провести за його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 215677405 від 09.07.2020 р., наявного в матеріалах справи, (а.с.6) позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності садовий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 25 кв.м. з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська область, Корабельний район, СТ «Путієць», на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, серія та номер: б/н, видавник: Голова правління; технічний паспорт, серія та номер: 3388, виданий 30.06.2020, видавник: ТОВ "УКР ЮР ТЕХ".

Вищезазначений садовий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,0608 га, кадастровий номер :05:038:0028.

Із листа Управління земельними ресурсами Миколаївської міської ради (а.с.41) вбачається, що земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,0608 га, з кадастровим номером :05:038:0028, розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаїв, СТ Путієць», надавалась у власність ОСОБА_2 , на підставі рішення Миколаївської міської ради від 04.03.1999 № 8/5. В подальшому ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 18.08.1999 р. серії ІІ-МК № 023856, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №2638.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Дане підтверджується наявною у справі копією актового запису про смерть № 335 від 27.04.2018 р. (а.с.51-53).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась (а.с.48-49).

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Аналіз змісту норм ст. 120, 125 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на визнання за ним права власності на земельну ділянку, розмір якої відповідає розміру ділянки, на отримання якої у власність має сторона згідно ст. 121 ЗК України та яка перебуває у її фактичному використанні відповідно до наданих документів. Встановивши наявність у позивача прав на відповідну земельну ділянку, суд має визначити порядок і спосіб захисту порушеного (невизнаного) права, задовольнивши позов про визнання за позивачем права власності на відповідну земельну ділянку та зобов`язавши відповідний державний орган погодити спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 258-259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0608 га з кадастровим номером :05:038:0028, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Третя особа: Садівниче Товариство «Путієць», м. Миколаїв, Живзащита Одеської залізниці, .

Суддя Л.І. Селіщева