ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 758/10107/20

провадження № 61-10033св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Федосєєвим Євгеном Олександровичем, на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 рокуу складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Верланова С. М., Нежури В. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - АТ «СК «Країна») про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 19 вересня 2018 року між відповідачем (страховик) та нею (страхувальник) було укладено договір в формі електронного полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № DNR0HI-188J0MW, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Відповідно до умов договору страховик зобов`язувався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу (пункт 4.2 договору). Страховими випадками відповідно до пункту 6.1 договору визнаються смерть внаслідок захворювання або настання у застрахованої особи хвороби, що мали місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку.

Підпунктом 6.1.2. договору визначено перелік класів хвороб, настання яких є страховим випадком та розмір страхової виплати для кожного з класів хвороб у відсотковому відношенні до страхової суми, розмір якої відповідно до пункту 8 договору становить 50 000 грн.

Вказувала, що 01 листопада 2019 року вона була направлена на стаціонарне лікування до Комунального закладу «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради», про що одразу повідомила страховика.

04 листопада 2019 року на її заяву про вказану подію надійшов лист АТ «СК «Країна» про відсутність підстав для здійснення страхової виплати, з посиланням на те, що відповідно до підпункту 6.1.2. договору страховими випадками є настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком № 1 до Умов страхування, а зазначена нею хвороба не передбачена додатком 1 до Умов страхування. Крім того, відповідач посилався на те, що згідно з пунктом 6.3. договору не визнаються страховими подіями розлади здоров`я, у тому числі, пов`язані із нещасними випадками, які не зазначені в умовах страхування.

Позивачка не погоджується з таким рішенням страхової компанії, оскільки у пункті 6.1 договору зазначено, що страховим випадком є настання подій, перелік яких зазначено в таблиці, яка включає підпункти 6.1.1. та 6.1.2., а також перелік класів хвороб, до якого включено хвороби системи кровообігу, та відповідних їм розмірів страхових виплат.

Відповідно до листа Комунального закладу «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради» від 03 серпня 2020 року № 6/187, наданого на адвокатський запит, її захворювання належить до хвороб системи кровообігу.

За таких обставин, настання у неї захворювань, з приводу яких вона звернулася до АТ «СК «Країна», є страховим випадком, оскільки хвороби системи кровообігу входять до переліку класів хвороб, що міститься у пункті 6 договору.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 25 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 січня 2024 року у складі судді Гребенюка В. В. позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 25 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідні класи хвороб, зазначені в договорі від 19 вересня 2018 року як події, настання яких є страховим випадком відповідно до пункту 6.1 договору, не є уточненнями до підпункту 6.1.2. договору, тому захворювання, з приводу якого позивачка звернулася до страхової компанії для отримання страхової виплати є страховим випадком, оскільки належать до класу хвороб системи кровообігу, який поряд з іншими класами хвороб зазначений в пункті 6.1 договору.

За таких обставин, суд уважав, що АТ «СК «Країна» неправомірно відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу АТ «СК «Країна» задоволено.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 січня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Скасовуючи судове рішення та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що встановлений позивачці діагноз (хвороба) не визначений у додатку № 1 до Умов страхування, тому відповідно до пункту 6.3 договору страхування від 19 вересня 2018 року не є страховим випадком, відтак висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування є помилковими.

Апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції помилково тлумачив умови укладеного між сторонами договору страхування від 19 вересня 2018 року, вважаючи що умови визнання події страховим випадком, які закріплені у пункті 6.1 договору, в якому слово «наступні», вказує на перелік у вигляді таблиці «Перелік класів хвороб та розмір виплати, % **». Суд зазначив, що поза увагою районного суду залишився окремий пункт 6.1.2 договору, який визначає, що страховим випадком є настання у застрахованої хвороби, передбаченої додатком № 1 до Умов страхування. Зазначений у договорі у вигляді таблиці «Перелік класів хвороб та розмір виплати, %**» далі по тексту договору має роз`яснення «**», а саме щодо визначення можливого розміру страхових виплат у відсотках від страхової суми залежно від класу хвороб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - Федосєєв Є. О. , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 рокускасувати та залишити в силі рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 січня 2024 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2024 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Федосєєвим Є. О., залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.

У вересні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2025 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Федосєєвим Є. О.,мотивована тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду не відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України та підлягає скасуванню. Вважає, що суд апеляційної інстанції не встановив всі фактичні обставини справи, надав неправильну оцінку зібраним доказам, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Звертає увагу на те, що згідно з пунктом 6.1 договору страховим випадком є настання подій, перелік яких визначено в таблиці, яка включає підпункти 6.1.1. та 6.1.2. договору, а також перелік класів хвороб, до якого включено хвороби систем кровообігу та відповідні їм розміри страхового відшкодування.

Вказує, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що Умови добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби та додаток № 1 до вказаних умов, які розміщені на офіційному сайті та є в матеріалах справи, не містять підпису ОСОБА_1 , що свідчило б про її ознайомлення з цими умовами, а також те, що в самому договорі страхування від 19 вересня 2018 року відсутнє посилання на те, що вказані умови є невід`ємною частиною договору.

Посилається на порушення апеляційним судом права на доступ учасника справи до інформації щодо розгляду справи, оскільки на офіційному веб-порталі «Судова влада України» відсутня інформація про розгляд справи Київським апеляційним судом. Крім того, оскаржувана постанова відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Федосєєв Є. О. вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17, від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також представник ОСОБА_1 - адвокат Федосєєв Є. О. зазначає про порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме постанова суду апеляційної інстанції оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 ЦПК України, оскільки справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2024 року АТ «СК «Країна»подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. Вважає оскаржувану постанову апеляційного суду такою, що відповідає вимогам статей 263-265 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 вересня 2018 року між ПАТ «СК «Країна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № DNR0HI-188J0MW, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи(а. с. 9).

Вигодонабувачем за цим договором є застрахована особа - ОСОБА_1 (пункти 3, 5 договору).

Відповідно до пункт 4.2 договору страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу.

Страховими випадками згідно з пунктом 6.1 договору визнаються смерть внаслідок захворювання або настання у застрахованої особи хвороби, що мали місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку.

Підпунктом 6.1.2. договору визначено перелік класів хвороб, настання яких є страховим випадком та розмір страхової виплати для кожного з класів хвороб у відсотковому відношенні до страхової суми, розмір якої відповідно до пункту 8 договору становить 50 000 грн.

Страховий випадок:

6.1.1. - смерть застрахованої особи внаслідок захворювання*

6.1.2. - настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком № 1 до Умов страхування.

Перелік класів хвороб та розмір виплати, % **:

Хвороби системи кровообігу від 8 до 50 %

Хвороби крові, кровотворних органів від 5 до 35 %

Хвороби органів дихання від 3 до 20 %

Хвороби органів травлення від 6 до 45 %

Хвороби сечостатевої системи від 5 до 50 %

Захворювання шкіри та підшкірної клітковини від 0,5 до 10 %

Хвороби кістково-м`язевої системи та сполучної тканини від 5 до 40 %

Хвороби ендокринної системи від 10 до 40 %

Хвороби нервової системи від 5 до 15 %

Хвороби ока та вуха від 1 до 15 %

Новоутворення від 15 до 70 %

Інфекційні та паразитарні хвороби від 1 до 40 %.

*Страховим випадком вважається смерть застрахованої особи внаслідок виникнення первинного захворювання (або загострення захворювання)в період дії Договору, що настала під час дії Договору або протягом шести місяців від дня виникнення (загострення) захворювання.

** Розмір виплат у відсотках від страхової суми згідно з пунктом 5 полісу.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 листопада 2019 року № 8642/19229ОСОБА_1 01 листопада 2019 року направлена на стаціонарне лікування до Комунального закладу «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради». Основне захворювання: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій (КАГ 2018). Стабільна стенокардія напруження ФК ІІ. Екстрасистолічна шлунковочна аритмія. Набута сполучена аортальна вада: помірний стеноз устя аорти, стадія ІІ та недостатність аортального клапана ІІ ступеню(а. с. 8).

12 листопада 2019 року за вих. № 14595/19 ПАТ «СК «Країна»надало ОСОБА_1 відповідь про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування за її зверненням від 04 листопада 2019 року з посиланням на те, що відповідно до підпункту 6.1.2. договору від 19 вересня 2018 року страховими випадками відповідно до договору та Правил страхування є події, що мали місце під час дії договору страхування, підтверджені документами, а саме настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком № 1 до Умов страхування. Крім того, згідно з пунктом 6.3. договору не визнаються страховими подіями розлади здоров`я, у тому числі, пов`язані із нещасними випадками, які не зазначені в умовах страхування. Виходячи з умов договору, надані ОСОБА_1 документи не передбачені додатком № 1 до Умов страхування (а. с. 92).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Федосєєвим Є. О., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним (стаття 981 ЦК України).

Згідно зі статтею 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Частинами першою, третьою статті 991 ЦК України передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» (тут і далі - у редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно із якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вимогами частини другої статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

У статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що одним з обов`язків страховика є при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (частина друга статті 26 Закону України «Про страхування»).

У справі, яка переглядається Верховним Судом, умови визнання події страховим випадком закріплені в пункті 6.1 договору від 19 вересня 2018 року, відповідно до якого страховими випадками згідно з договором і Правилами страхування є наступні події, що мали місце під час дії договору та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо):

Страховий випадок:

6.1.1. - смерть застрахованої особи внаслідок захворювання*

6.1.2. - настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком № 1 до Умов страхування.

Перелік класів хвороб та розмір виплати, % **:

Хвороби системи кровообігу від 8 до 50 %

Хвороби крові, кровотворних органів від 5 до 35 %

Хвороби органів дихання від 3 до 20 %

Хвороби органів травлення від 6 до 45 %

Хвороби сечостатевої системи від 5 до 50 %

Захворювання шкіри та підшкірної клітковини від 0,5 до 10 %

Хвороби кістково-м`язевої системи та сполучної тканини від 5 до 40 %

Хвороби ендокринної системи від 10 до 40 %

Хвороби нервової системи від 5 до 15 %

Хвороби ока та вуха від 1 до 15 %

Новоутворення від 15 до 70 %

Інфекційні та паразитарні хвороби від 1 до 40 %.

*Страховим випадком вважається смерть застрахованої особи внаслідок виникнення первинного захворювання (або загострення захворювання)в період дії Договору, що настала під час дії Договору або протягом шести місяців від дня виникнення (загострення) захворювання.

** Розмір виплат у відсотках від страхової суми згідно з пунктом 5 полісу.

У пункті 6.3 договору від 19 вересня 2018 рокусторони погодили, що не визнаються страховими подіями розлади здоров`я, у тому числі, пов`язані із нещасними випадками, які не зазначені у додатку № 1 до Умов страхування.

У додатку № 1 до Умов страхування до хвороб системи кровообігу віднесені: гострий інфаркт міокарду, повторний інфаркт міокарду, гострий перікардит, гострий та підгострий ендокардит, гострий міокардит, кардіоміопатія, варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування), тромбофлебіт, флеботромбоз, посттромбофлебічний синдром (за умови проведення оперативного лікування), облітеруючий ендертеріїт (за умови проведення оперативного лікування), облітеруючий тромбангіїт (за умови проведення оперативного лікування), облітеруючий артеріосклероз кінцівок (за умови проведення оперативного лікування), ішемічний інсульт (інфаркт мозку), геморагічний інсульт, ревматизм в активній фазі, ревматична хвороба серця, гостра серцево-легенева недостатність, емболія та гострий тромбоз магістральних судин, аневризма та розшарування аорти, аневризма серця, аневризма коронарної артерії, розрив аневризми судин мозку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи медичної документації, позивачу було встановлено діагноз: «гіпертонічна хвороба 2 ст., 2 ступеня. Гіпертензивне серце. ГЛШ.», який належить до IX класу за МКХ - хвороби системи кровообігу».

Встановивши, що встановлений ОСОБА_1 діагноз (хвороба) не визначений у додатку № 1 до Умов страхування, тому відповідно до пункту 6.3 договору страхування від 19 вересня 2018 року не є страховим випадком, суд апеляційної інстанції, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування.

Апеляційний суд правильно вказав, що пункт 6.1.2 договору від 19 вересня 2018 року чітко визначає, що страховим випадком є настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком № 1 до Умов страхування.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що Умови добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби та додаток № 1 до вказаних умов не містять її підпису, що свідчило б про ознайомлення з цими умовами, а також те, що в самому договорі страхування від 19 вересня 2018 року відсутнє посилання на те, що вказані умови є невід`ємною частиною договору, є безпідставними, оскільки вказане спростовується пунктом 12.2. договору страхування від 19 вересня 2018 року, відповідно до якого страхувальник своїм підписом підтверджує, що ознайомлений з Правилами страхування та Умовами страхування, які є невід`ємною частиною цього договору.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про незабезпечення повного та всебічного розгляду справи апеляційним судом та неврахування наявних у матеріалах справи доказів, оскільки вважає, що суд встановив обставини справи в достатньому обсязі для правильного її вирішення та ухвалення законного судового рішення по суті спору.

Посилання касаційної скарги заявника на застосування судом апеляційної інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17, від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19, є безпідставними, оскільки висновки у цих справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у зазначеній справі суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції права позивачки на доступ до інформації щодо розгляду справи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до вимог статті 361 ЦПК України разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Верховним Судом встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ «СК «Країна» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 січня 2024 року (а. с. 225-226).

Ухвалою від 26 лютого 2024 року, якою закінчено проведення підготовчих дій, передбачених статтею 365 ЦПК України, Київський апеляційний суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 227).

Процедура спрощеного провадження включає в себе відкриття апеляційного провадження, про що суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, та надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги з доданими до неї додатками (частина перша статті 359, стаття 361 ЦПК України).

Супровідним листом від 23 квітня 2024 року представнику ОСОБА_1 - Федосєєву Є. О. направлено копію ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги (а. с. 231).

Представник ОСОБА_1 - Федосєєв Є. О. отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з додатками 06 травня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 233).

Частиною сьомою статті 272 ЦПК України визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

З огляду на те, що представник ОСОБА_1 - адвокат Федосєєв Є. О. отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги, останній не був позбавлений можливості надати відзив на апеляційну скаргу.

Крім того, ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 лютого 2024 року, що свідчить про те, що ОСОБА_1 та її представник мали можливість ознайомитися з процесуальними рішеннями суду, а тому відсутні підстави для висновку про порушення апеляційним судом права позивачки на доступ до правосуддя.

Також безпідставними є посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що оскаржувана постанова відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки текст постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року опублікований в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 червня 2024 року (реєстраційний номер 119691539).

Отже, наведені в обґрунтування касаційної скарги доводи, не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, зводяться виключно до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див.: постанову Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки апеляційним судом належно досліджено всі зібрані у справі докази та надано їм правильну правову оцінку, отже, спір вирішено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Федосєєвим Євгеном Олександровичем,залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець