Справа № 450/3175/24 Провадження № 2/450/451/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

за участю секретаря судових засідань Дикої О. Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у колективній власності КАТП «Щирецьке», розміром 2, 38 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Щирецької селищної ради, що належало ОСОБА_3 , на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 004397, який виданий 12.03.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997 року № 262.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Родинні зв`язки між ним і позивачем, ОСОБА_1 , підтверджуються відповідними свідоцтвами. За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 21.06.2011 року, посвідчений секретарем виконкому Соколівської сільради, яким передав усе своє майно онукові - ОСОБА_1 . Спадщина була прийнята, і 06.07.2020 року нотаріус видав позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок і земельні ділянки. До складу спадщини також входило право на земельну частку (пай) у КАТП «Щирецьке» (2,38 умовних кадастрових гектарів), яке ОСОБА_2 фактично успадкував після смерті своєї сестри, ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), проте за життя не оформив. Родинні зв`язки між ними підтверджуються архівними довідками. Оскільки право ОСОБА_2 на пай не було оформлене та оригінал сертифіката втрачено, позивач позбавлений можливості зареєструвати спадкове право в позасудовому порядку. Відповідно до п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13, належним способом захисту є судове визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. На підставі ст. 16 ЦК України, з метою захисту своїх прав, позивач звертається до суду з вимогою визнати за ним право на земельну частку (пай) у КАТП «Щирецьке» (2,38 умовних кадастрових гектарів) у порядку спадкування за заповітом після смерті діда, ОСОБА_2 . На підставі вищенаведеного, просить позовні вимоги задоволити.

11.07.2024 року провадження у справі відкрито.

05.11.2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

02.12.2024 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 18.10.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) у колективній власності КАТП «Щирецьке», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Щирецької селищної ради, що належало ОСОБА_3 , на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 004397, який виданий 12.03.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997 року № 262.

Спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 немає, спадкоємцем другої черги є рідний брат спадкодавиці - ОСОБА_2 , факт родинних відносин підтверджується ідентичністю даних про їхніх батьків, вказаних в архівних довідках Центрального державного історичного архіву України у м. Львові № П-168 від 31.07.2023 року та № П -171 від 17.08.2023 року, ОСОБА_2 відповідно до положень ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, після його рідної сестри успадкував окрім іншого і право на вказану вище земельну частку (пай), однак за життя не виготовив правовстановлюючі документи на належне йому майно, яке він успадкував після смерті рідної сестри.

Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Інформаційний лист ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Отже, спадкодавець правомірно набув спадкове майно.

Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до правовідносин спадкування слід застосовувати норми закону, які діяли на час її смерті, а саме відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У відповідності до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги, або при неприйняття ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем за законом після смерті сестри та вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті.

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 08.02.2019 року Виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час свого життя з підстав, що не заборонені законом, а отже згідно вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України ОСОБА_2 , окрім іншого, набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0, 2986 гектара, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Никонковичі Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки - :04:001:0120; земельну ділянку площею 0, 0767 гектара, цільове призначення - для садівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (садибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки -

3684600:04:001:0119, а також як попередньо встановлено судом право на земельну частку (пай) у колективній власності КАТП «Щирецьке», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Щирецької селищної ради, успадкувавши зазначене земельну частку після смерті рідної сестри - ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_2 своїм майном на випадок смерті розпорядився, склавши 21.06.2011 року заповіт, посвідчений секретарем виконкому Соколівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Чубак Г.Я., та зареєстрований в реєстрі за № 15, яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, заповів своєму онукові - ОСОБА_1 , позивачу у справі. На даний час вказаний заповіт не змінений і не скасований.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60807823 від 06.07.2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , заведена спадкова справа 04.04.2019 року, номер у Спадковому реєстрі 64011195, номер у нотаріуса 18/2019, яку суд витребовував Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2024 року та скерував для виконання приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Леон М. В., така згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 768, яке повернулось на адресу суду 11.12.2024 року, була вручено особисто 10.12.2024 року, однак станом на 16.01.2025 року вимоги ухвали не виконані, копії належним чином завіреної спадкової справи відносно ОСОБА_2 , або будь-яких інших відомостей не скеровано, тому суд вважає за необхідне розглядати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) за наявними в матеріалах справи документами.

З долученої до матеріалів справи Заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2020 року (зареєстрованої в Книзі реєстрації спадкових справ за № 54) вбачається, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Леон М. В. із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.07.2020 року (зареєстрованих у реєстрі за № 760, № 756 та № 752), позивач набув спадкові права, оскільки вчинив усі необхідні дії для прийняття спадщини.

Проте, як попередньо встановлено судом, що за життя спадкодавець не встиг оформити своє право на земельну частку (пай) у колективній власності КАТП «Щирецьке», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Щирецької селищної ради, яке успадкував після смерті рідної сестри ОСОБА_3 , яке їй належало, на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 004397, який виданий 12.03.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997 року № 262, що унеможливлює право позивача здійснити свої спадкові права у нотаріальному порядку у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч. 2 статті 1236 Цивільного кодексу України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, Конституції України, Цивільного кодексу України, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, те, що позивач звернувся у встановлені законом строки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, прийняв її після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який склав заповіт на корись позивача, однак в позасудовому порядку позбавлений можливості здійснити свої спадкові права, оскільки не оформлено право на земельну частку (пай) за життя, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 64, 76-83, 247, 258, 315 ЦПК України, ст. ст. 527, 529, 530, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 328, 1216, 1233, 1235, 1236, 1270, 1273 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті діда - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у колективній власності КАТП «Щирецьке», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Щирецької селищної ради, що належало ОСОБА_3 , на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 004397, який виданий 12.03.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997 року № 262.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук