Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1146/24

Провадження №2/377/105/25

09 квітня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Маряхіної І.В., представника відповідача Белагаєва О.М. за довіреністю ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, за відсутності інших учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

16 грудня 2024 року до Славутицького міського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника Ланового Є.М. просить стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симони Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором № 1799380 від 16.05.2020 р. у розмірі 42750,00 грн., стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 16.05.2020 року в особистому кабінеті на офіційному веб - сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН», ОСОБА_3 подав Заявку на отримання кредиту № 1799380. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом.

Оскільки ТОВ «МІЛОАН» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1799380 від 16.05.2020 р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. ПРАВИЛА надання фінансових кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця.

Відповідно до умов Кредитного договору, ЦЕЙ КРЕДИТНИЙ ДОГОВІР (ІНДИВІДУАЛЬНА ЧАСТИНА) Є САМОСТІЙНИМ КРЕДИТНИМ ДОГОВОРОМ (ПРАВОЧИНОМ), ЩО МІСТИТЬ УСІ ІСТОТНІ УМОВИ, УКЛАДЕНИЙ У ПОРЯДКУ, СПОСІБ ТА ФОРМІ, ЩО ВІДПОВІДАЄ ВИМОГАМ ЗАКОНОДАВСТВА. Визнання недійсним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього Договору (у т.ч. Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством) або окремих умов цього Кредитного договору (індивідуальної частини) не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього Кредитного договору (індивідуальної частини) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей Кредитний договір (індивідуальну частину) і без включення до нього умов, що визнані недійсними, нікчемними, неукладеними.

Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 1799380 від 16.05.2020 р. з ТОВ «МІЛОАН» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 9000 грн.

10.07.2020 р. згідно умов Договору факторингу №01/07, ТОВ «МІЛОАН» () відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1799380 від 16.05.2020 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача.

24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором про споживчий кредит № 1799380 від 16.05.2020 р.

Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ- ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 42750 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9000 грн.; - заборгованість за відсотками становить 32400 грн.; - заборгованість за комісією становить 1350грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

Враховуючи те, що в Додатку № 1 до Договору факторингу №01/07 міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, надають Витяги з Додатку № 1 до Договору факторингу №01/07, що містить лише дані Відповідача.

Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 28 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року відкладено судовий розгляд справи на 11 березня 2025 року на підставі ст.ст. 187, 223 ЦПК України.

06 лютого 2025 року від представника за довіреністю Андрущак С.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому повністю не визнали позовні вимоги. У позовній заяві Позивач стверджує, що 16.05.2020 між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено Кредитний договір (правочин) №1799380 (надалі - Кредитний договір) щодо кредитування. 10.07.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №01/07. Надалі, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу №1/15. Враховуючи зазначене, Позивач стверджує, що став новим кредитором (фактором) та отримав право вимоги до Відповідача за Кредитним договором, в якості доказів Позивачем надано суду електронні копії доказів.

Відповідач звертає увагу суду, що докази (додатки до позову) були подані Позивачем у електронних копіях відповідних письмових та електронних доказів, оскільки ці документи не були створені в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», а лише завантажені Позивачем до підсистеми після їх оцифрування (сканування) або створення в комп`ютерно-програмних засобах Позивача.

Відповідач заявляє, що додатки 3, 5, 6, 10, 11, 12 та 15 до позову (копії доказів) є сумнівними щодо їх достовірності або є підробленими. На цій підставі Відповідач просить суд виключити додатки 3, 5, 6, 10, 11, 12 та 15 до позову із числа доказів та розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»: «Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.»

За твердженням Позивача таку пропозицію зробив Відповідач шляхом заповнення та подання Анкети-заяви від 16.05.2020 №1799380 (додаток 3 до позову). Однак вказаний доказ не містить ознак його підписання Відповідачем, в тому числі в електронній формі. Залишається незрозумілим, хто створив даний електронний доказ і з якою метою. В Анкеті-заяві від 16.05.2020 №1799380 вказано: «ІР адреса з якої подано заяву: 46.133.167.41» Але Позивач не надає пояснень, кому належить вказана ІР-адреса, або до якого пристрою вона прив`язана.

Перевірку будь-якого доказу (документу) на предмет його підписання КЕП можна здійснити із допомогою Центрального засвідчувального органу (надалі - ЦЗО) за посиланням https://czo.gov.ua/verify. Даний сервіс (послуга) є державним та загальнодоступним. За результатом перевірки встановлено, що КЕП на додатку 3 до позову - файлі «Анкета-заява на кредит № 1799380.рд/» відсутній.

Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів.

Перевірка на ресурсі ЦЗО додатку 10 до позову - файлу «Договір про споживчий кредит №1799380.рд/» - встановила, що електронний підпис відсутній.

Позивач ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не надає із позовом жодних доказів ідентифікації Відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» при вході в особистий кабінет, отримання одноразового ідентифікатора та його використання для підписання оспорюваного кредитного правочину.

Позивачем не надано протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, доказів ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі при вході в особистий кабінет, отримання одноразового ідентифікатора та його використання для підписання оспорюваного кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не може свідчити про укладення кредитного договору. Відтак, оспорюваний договір не є підписаними сторонами в порядку, визначеним чинним законодавством. Крім цього, в позові не вказано, на підставі якого первинного фінансового документа кредитодавцем були перераховані грошові кошти в розмірі 9000,00 гривень на банківський рахунок. Отже, позивачем не доведено наявність правовідносин, укладення кредитного договору, надання коштів у кредит та відступлення права вимоги. Крім того, у відповідача є обгрунтовані сумніви щодо достовірності та справжності електронних доказів, а саме договору, довідок, та Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу.

20 лютого 2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів та додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 11 березня 2025 року задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та представника позивача ТОВ «Пінг Понг» Волянської Катерини Ярославівни про витребування доказів та відкладено розгляд справи до 09.04.2025 року.

24.03.2025 року від представника позивача ТОВ «Пінг Понг» Волянської Катерини Ярославівни надійшла інформація що, витребувані оригінали документів не можуть бути надані, оскільки станом на сьогоднішній день позивачем активно здійснюється претензійно позовна робота по стягненню заборгованості за кредитними договорами в межах договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, що фізично унеможливлює на кожну вимогу судів по всій території країни надавати саме оригінал договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року та оригінал реєстру прав вимоги (боржника) до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, оскільки ухвали такого типу носять масовий характер, а тому до суду позивачем було подано саме належним чином засвідчені копії даних доказів по справі. Також враховуючи, що додаток № 1 до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року (реєстр прав вимоги) містить у собі інформацію щодо великої кількості боржників, що становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»), до позовної заяви позивачем було долучено саме витяг з додаток № 1 до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року (реєстр прав вимоги), який був підписаний Сторонами, з однієї Сторони - Директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», і іншої Сторони - Директором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОН»».

07.04.2025 року на виконання вимог Ухвали суду від 11.03.2025 року від Ат «ПриватБанк» надійшла інформація відносно ОСОБА_3 з випискою по рахунку.

В призначеному судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Андрущак С.В. проти позову заперечував в повному обсязі, підтримав відзив на позов, з викладеними в ньому запереченнями.

Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в системі «Електронний суд». В матеріалах справи наявна заява, в якій представник позивача просить судові засідання по справі проводити за відсутності представника позивача та задовольнити позов в повному обсязі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 з в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в системі «Електронний суд». Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76 -81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості та її розміру подано до суду анкету заяву на кредит № 1799380 від 16.05.2020, кредитний договір № 1799380 від 16.05.2020 року, відомість про щоденні нарахування та погашення без № та дати ТОВ «Мілоан», договір факторингу № 01/07 від 10.07.2020 року про відступлення права вимоги між ТОВ «Мілоан», та ТОВ «Діджи Фінанс», договір факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року про відступлення права вимоги між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», витяг з додатку до договору факторингу № 01/07 від 10.07.2020 року з зазначенням даних ОСОБА_3 , витяг з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року з зазначенням даних ОСОБА_3 .

В той же час, доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано.

Також суд звертає увагу, що у позовній заяві не вказано, коли саме відповідач отримав кредит в розмірі 9000 грн., а суд не має можливості це встановити самостійно з наданих в якості доказу АТ «ПриватБанк» виписки по особовому рахунку з 16.05.2020 по 10.05.2021, оскільки, не зазначено від кого надійшли кошти.

Позивач стверджує, що право вимоги за кредитним договором № 1799380 від 16.05.2020 року було відступлено ТОВ «Мілоан», та ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 01/07 від 10.07.2020 року та № 1/15 від 24.01.2022 року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано оригіналів договорів, реєстрів боржників що є додатками до договорів факторингу, згідно з яким можливо було встановити, що право вимоги дійсно перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Представлені суду докази, анкета, договори, виписки не підписані уповноваженим представником, а отже не є належним та допустимим доказом на підтвердження видачі кредиту та під ставності стягнення заборгованості.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено докази, наявні у матеріалах цивільної справи.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно отримав ТОВ «Мілоан» кредит у розмірі 9000 грн., розмір відсотків, а також наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №1799380 від 16.05.2020 у загальному розмірі 42750,00 гривень, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

У всіх своїх заявах представникм позивача просили судові засідання у справі проводити за відсутності їхнього представника.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.

Позивачем не надано до суду будь-яких первинних документів, передбаченими наведеними законодавчими та нормативними актами, на підставі яких суд мав би можливість встановити факти надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, їх розміру, а також будь-яких документів, на підставі яких суд міг би перевірити правильність розрахунку заборгованості відповідача.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1799380 від 16.05.2020 року у розмірі 42 750 гривень відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 14 квітня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ», , місцезнаходження: м. Бровари, вулиця Симона Петлюри, будинок № 21/1.

Відповідач: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

Суддя Т. О. Малишенко