ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3572/25 Справа № 212/9260/24 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/9260/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І. Б. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою відкритий особовий рахунок на послуги централізованого опалення. На його замовлення у 2009 році ТОВ «Єстрея» виготовлено робочий проект теплотехнічного розрахунку тепловикористання на опалення і гаряче водопостачання в приміщенні квартири, після чого в квартирі було встановлено індивідуальне автономне опалення. 23.03.2012 року між представником Криворізького підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» та абонентом ОСОБА_1 складено акт про відключення квартири від мереж ЦО (ГВП). В супереч діючого законодавства, АТ «Криворізька теплоцентраль» нараховує суми по оплаті за централізоване опалення, позивач вважає дії відповідача по нарахуванню плати за постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними та просить суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири спірною адресою.

На підставі наведеного вище позивач просив суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири спірною адресою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року позов задоволено, визнано неправомірними дії АТ «Криворізька теплоцентраль» з нарахування плати по особовому рахунку за постачання теплової енергії до квартира АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2013 року. Зобов`язано АТ «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії до квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2013 року і в подальшому не нараховувати. Стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що обраний позивачами спосіб захисту не передбачений законом або договором та є неефективним для захисту порушеного права позивачок, зокрема, вимога про припинення нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії до квартири позивачок з 01 жовтня 2013 року і в подальшому не нараховувати, є некоректною та незаконною. Зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити дії щодо припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії до квартири позивачів з 01 жовтня 2013 є неефективним способом захисту, оскільки порушене право підлягає захисту способом припинення дій, які порушують право, тобто на майбутнє, що унеможливлює застосування правових наслідків «заднім числом».

Вказує, що судом не враховано того факту, що співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах утримання будинку пропорційно займаній площі житла/нежитлових приміщень, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення їх від такої участі.

Відповідач вказує на те, що вимога про припинення нарахування за послугу з постачання теплової енергії споживачам, квартира яких від`єднана від системи централізованого опалення будинку, не підлягає задоволенню, оскільки квартири все одно повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, сплачуючи послугу з постачання теплової енергії в тій частці, яка передбачена нормами діючого законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на замовлення ОСОБА_1 , ТОВ «Естрея» у 2009 році виготовлено робочий проект розрахунку теплового навантаження на опалення приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також робочий проект реконструкції системи газопостачання в приміщенні квартири.

14 жовтня 2009 року ПАТ «Криворіжгаз» надано ОСОБА_1 технічні умови на реконструкцію системи газопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту про відключення квартири від мережі ЦО (ГВП) від 28 вересня 2009 року, складеного представником монтажної організації ТОВ КСБК, представником житлово-комунального підприємства ЖЄО № 31, та ОСОБА_1 , відключено від мережі ЦО і ГВП квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом влаштування ізольованого транзиту мережі ЦО та ГВП.

Згідно із Актом № 1059 від 23 березня 2012 року, складеного за участі представника КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 , при обстеженні приміщення встановлено, що мається розрив на системі централізованого опалення; стояки ізольовані, заглиблені в стіну; пакет документів мається; у приміщенні встановлено автономне опалення; пропонується зняти навантаження, Q=0,0018.

Актом комісії ПАТ «Криворіжгаз» від 15 вересня 2009 року прийнято в експлуатацію газифікований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , на періодичне обстеження димових та вентиляційних каналів.

Актом ПАТ «Криворіжгаз» від 30 липня 2010 року прийнято газовий лічильник.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Растєгаєвим В.М. за № 963.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обслуговуванні у АТ «Криворізька теплоцентраль», відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення.

З листа Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вих.№ 12/20/452 від 17 січня 2024 року вбачається, що дозволи на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води надавались Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради у вигляді листів до створення рішенням виконкому Криворізької міської ради від 08 лютого 2006 року № 90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання».

Як встановлено судом, в жовтні 2023 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 30.04.2023 року у розмірі 40 628,63 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення відмовлено (справа № 212/8414/23). Вказане рішення залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року (а.с. 27-46). У вказаних рішеннях досліджувались вищевказані обставини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не здійснював самовільного відключення квартири від системи централізованого опалення, в його квартирі відключені стояки централізованої системи теплопостачання, і воно законне, а отже позивач не має фізичної можливості отримувати послуги відповідача і, як наслідок, не зобов`язаний сплачувати за послуги, які він не отримував, оскільки теплопостачання до квартири позивача відповідач не надавав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Предметом позову у цій справі є вимога про зобов`язання припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води з тієї підстави, що споживач здійснив відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, на момент виникнення спірних правовідносин, регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимиПостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженимнаказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4(чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок).

Відповідно пунктів 24, 25 Правил на момент спірних правовідносин, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, на момент спірних правовідносин, здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно доЗакону України «Про теплопостачання`схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку на момент спірних правовідносин, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акту сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до листа Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 03 жовтня 2005 року за № 1384/8, Управлінням погоджено ОСОБА_2 (колишній власник квартири) відключення від системи теплопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за умови влаштування альтернативного джерела опалення, для виконання автономної системи заявнику вказано на необхідність отримання технічних умов в АТ «Криворіжгаз» та проекту, розробленого проектною організацією. Також зазначено, що монтаж повинна виконати спеціалізована організація відповідно до проекту, після влаштування автономного опалення та опломбування газового лічильника звернутися для розірвання договору на постачання теплової енергії до КП «Криворіжтепломережа».

Так, Комісія про розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води була створена відповідно до Рішення виконкому Криворізької міської ради від 08 лютого 2006 року № 90 і надавала дозволи на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води до створення і початку роботи даної Комісії, вирішувалися шляхом надання таких дозволів Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради у вигляді листів-погоджень.

Відповідач жодним належним і допустимим доказом не довів, що лист Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 03 жовтня 2005 року за № 1384/8 в подальшому був скасований чи в судовому порядку був визнаний недійсним, а отже у суду відсутні підстави не враховувати даний доказ, який був наданий позивачем.

На підставі вищезазначеного дозволу, на замовлення ОСОБА_1 , ТОВ «Естрея» у 2009 році виготовлено робочий проект розрахунку теплового навантаження на опалення приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також робочий проект реконструкції системи газопостачання в приміщенні квартири.

14 жовтня 2009 року ПАТ «Криворіжгаз» надано ОСОБА_1 технічні умови на реконструкцію системи газопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту про відключення квартири від мережі ЦО (ГВП) від 28 вересня 2009 року, складеного представником монтажної організації ТОВ КСБК, представником житлово-комунального підприємства ЖЄО № 31, та ОСОБА_1 , відключено від мережі ЦО і ГВП квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом влаштування ізольованого транзиту мережі ЦО та ГВП.

Згідно із Актом № 1059 від 23 березня 2012 року, складеного за участі представника КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 , при обстеженні приміщення встановлено, що мається розрив на системі централізованого опалення; стояки ізольовані, заглиблені в стіну; пакет документів мається; у приміщенні встановлено автономне опалення; пропонується зняти навантаження, Q=0,0018.

Актом комісії ПАТ «Криворіжгаз» від 15 вересня 2009 року прийнято в експлуатацію газифікований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , на періодичне обстеження димових та вентиляційних каналів.

При цьому, відповідачем не надано суду жодного доказу того, що позивач реально отримував послуги, які ним надавалися після відключення квартири позивача від мережі центрального опалення.

При відключенні від мереж централізованого опалення без дозвільних документів, вчинених до отримання проектних, технічних документів, такі дії споживача вважаються самовільними, протиправними, які тягнуть відповідальність за самовільне переобладнання приміщень та не надають підстав для припинення обов`язків власників квартир зі сплати за послуги з теплопостачання. Однак, позивачем по справі дії вчинялися згідно наданого Дозволу та отриманої технічної документації. Законність, правомірність надання, повнота визначення обсягу вчинення необхідних дій в виданому Дозволі про можливість відключення від централізованого опалення покладається на уповноважений орган (який видає Дозвіл) та дії позивачів здійснені у відповідності наданого уповноваженим органом Дозволу не можуть вважатися самовільними.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що процедура відключення квартири позивача від мережі централізованого опалення, яка була врегульована Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання № 4 від 22 листопада 2005 року, порушена не була, оскільки така процедура розпочалася 03 жовтня 2005 року, тобто, до рішення виконкому Криворізької міської ради від 08 лютого 2006 року № 90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води», яким створено комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно Комісія не могла видати позивачу дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки вона була створена пізніше та відповідно після завершення робіт по відключенню від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води видати затверджений акт відключення квартири позивачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Отже, процедура відключення квартири позивача від мережі централізованого опалення розпочалася 03 жовтня 2005 року, тобто з дня отримання колишнім власником квартри ОСОБА_2 погодження Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради на відключення від системи теплопостачання в квартирі і завершилась складенням акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води.

Отже, процедура відключення квартири позивачів від мережі централізованого опалення розпочалася 03 жовтня 2005 року, тобто з дня отримання погодження Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради на відключення від системи теплопостачання в квартирі і завершилась складенням акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 456/3896/16-ц.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у цій справі, від яких залежить правильне вирішення спору, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що колишня власник квартри ОСОБА_2 , отримавши дозвіл на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується листом Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 03 жовтня 2005 за № 1384/8, правомірно здійснила таке відключення відповідно до робочого проєкту реконструкції централізованого опалення у її квартирі.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 401/2587/18, провадження № 61-8952св19, від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20, провадження № 61-16527св20, від 17 червня 2021 року у справі № 401/1141/20, провадження № 61-2168св21, від 17 червня 2020 року у справі № 401/795/20, провадження №61-2768св21, від 05 липня 2021 року у справі № 401/660/20, провадження № 61-2770св21, від 19 травня 2022 року у справі № 401/269/19, провадження № 61-11592св20, від 31 травня 2022 року у справі № 401/1623/19, провадження № 61-3777св21, від 21 вересня 2022 року у справі № 401/661/20, провадження № 61-2758св21.

Як зазначалось вище, предметом позову у цій справі є вимога про зобов`язання припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води з тієї підстави, що споживач здійснив відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки у АТ «Криворізька теплоцентраль» було подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з централізованого опалення за період 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 40 628,63 грн, у задоволенні якого рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року, залишенним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, відмовлено.

Звільнення позивача від нарахування плати відповідно до Методики № 315 за спожиту теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення в період з 01 жовтня 2013 року, не було предметом розгляду судом першої інстанції у даній справі, тому доводи відповідача у цій частині колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно ч. 3ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В порушення вказаних норм закону відповідач продовжує нараховувати суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за те, чого позивач не отримував.

Згідно рішення Верховного Суду України у справі № 6-2951 цс 15 від 20 квітня 2016 року зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично надавалися постачальником, а споживачі (абоненти) користувалися ними. Однак жодного доказу про надання послуг позивачам не надано до суду.

На той час чинне в України законодавство пов`язує виникнення обов`язку з оплати послуг з централізованого опалення виключно з умовою їх фактичного споживання. Так згідно ч. 2 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМ України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. У свою чергу, виходячи з системного аналізу ст.901 та 903 ЦК України слідує, що послуги оплачуються за умов їх надання, а не наданою послуга вважається виключно за умови її споживання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Незважаючи на зазначені факти та норми права відповідач продовжує нарахування за не існуючу послугу.

Проте, жодний нормативно-правовий акт України не містить норм, які б зобов`язували власників, сплачувати за не спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі вартості послуги, яка могла б була бути спожита при користуванні послугою.

Отже, поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Згідно підпункту 9 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року споживач звільняється від плати за послуги у разі їх не надання.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачі не здійснювали самовільного відключення від системи централізованого опалення, в їх квартирі відключені стояки централізованої системи теплопостачання, і воно законне, а отже вони не мають фізичної можливості отримувати послуги відповідача і, як наслідок, не мають обов`язку сплачувати за послуги, які вони не отримували та за теплопостачання, якого відповідач їм не надавав.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені в Постановах Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18, від 27 лютого 2020 року у справі № 456/3896/16-ц, від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20.

Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у даній справі, апеляційним судом враховано правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 18 листопада 2019 року у справі № 401/2587/18, від 14 лютого 2020 року у справі №401/799/8, від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20, від 21 вересня 2022 року у справі №401/661/20, від 31 травня 2022 року у справі № 402/1623/20, які звертають увагу на ефективність способу захисту позивача, при відсутності вимог про стягнення боргу.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: