Справа № 274/3863/17 Провадження № 2/0274/244/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
11.04.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Юсової О.А.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доБердичівської міської ради Житомирської області, представником якої є Окунь О.М.,
провизнання права власності,
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору:ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , представником якої є ОСОБА_5 ,
до1) ОСОБА_1 , 2) Бердичівської міської ради Житомирської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області,
провизнання права власності, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсною відмови від спадщини,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Бердичівської міської ради Житомирської області, у якому просить визнати за ним право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Бердичівська міська рада Житомирської області просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_6 не набула права власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ., оскільки вони не здані в експлуатацію, а тому ОСОБА_1 як спадкоємець також не набуває права власності на це майно, адже нерухомого майна як об`єкта цивільного права не існує. Крім того, ОСОБА_1 не подано доказів, що він з 1996 р. фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , так само як і не подано доказів подання заяви про прийняття спадщини, тобто відсутні докази прийняття ним спадщини. Відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що вказує на передчасність позову (т. 1, а. с. 125 128).
ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав її позову як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_7 та його є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті ОСОБА_7 законний представник ОСОБА_3 її мати, ОСОБА_4 , подала заяву про прийняття спадщини, спадкове майно складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибної земельної ділянки). ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_6 . Постановою від 03.11.2018 р. нотаріуса було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 , у зв`язку з неможливістю встановлення кола спадкоємців, їх часток у спадщині після померлого ОСОБА_8 , а також у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності ОСОБА_8 на цей будинок. Крім того, 05.11.2018 р. законний представник ОСОБА_3 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку жилого будинку та присадибної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та після смерті ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , сином яких є ОСОБА_7 , однак постановою від 06.11.2018 р. було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з посиланням на заяву від 29.08.2016 р. ОСОБА_7 про відмову від його частки спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_9 . Жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , перебував у спільній сумісній власності батьків ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , правовстановлючі документи на які за їх життя не видавалися, право власності не реєструвалося. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 1/2 частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яку прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2 частку цього будинку, яка їй належала, та на 1/4 частку цього будинку, яку вона успадкувала від ОСОБА_8 , тобто на 3/4 часток будинку. ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняв, прийняв її лише після смерті ОСОБА_6 , його частка становить 3/8 часток спадкового майна, ОСОБА_7 також прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , а тому розмір його загальної частки спадкового майна становить 5/8 часток (1/4 успадкована від ОСОБА_8 , та 3/4 успадковані від ОСОБА_6 ). ОСОБА_3 успадкувала від ОСОБА_7 ці 5/8 часток спадкового майна. ОСОБА_7 , не мав наміру відмовлятися від спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , тому його заява про відмову від цієї спадщини ним не підписувалася.
ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 , посилаючись на обставини, якими обґрунтовує свій позов, а також на те, що відсутні підстави для визнання відмови ОСОБА_7 від спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , недійсною, відповідна заява підписана ОСОБА_7 , а висновок експерта, який це спростовує, не відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 р. № 53/5.
Бердичівська міська рада Житомирської області своє позиції щодо предмета спору за позовом ОСОБА_1 у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області своєї позиції щодо обох предметів спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що з матеріалів інвентаризаційної справи № 2462 (на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (раніше 10), випливає, що:
у 1920 р. було побудовано жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого був ОСОБА_10 ;
вказана адреса була змінена на: АДРЕСА_1 ;
спадкоємцями ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , які прийняли спадщину, були його онуки: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які успадкували домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (про що видано свідоцтво від 25.01.1960 р. про право на спадщину, а. і. с. 13, 29);
адреса: АДРЕСА_1 , була змінена на адресу: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_13 побудувала на своїй присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , другий жилий будинок, внаслідок чого домоволодіння за цією адресою стало складатися з двох жилих будівель, про що вказано у рішенні № 658 від 14.11.1973 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради депутатів трудящих, у зв`язку з чим цим рішенням розділено на два окремих будинки домоволодіння по вказаній адресі, яке належить ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (на підставі свідоцтва від 25.01.960 р. про право на спадщину), та домобудівлі літер "А" присвоєно АДРЕСА_3 , та визнано право власності на неї за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на цілий будинок, а домобудвлі літер "Б" присвоєно № 18-А по АДРЕСА_3 та визнано право власності не неї за ОСОБА_13 на цілий будинок, зобов`язано ОСОБА_13 провести до 01.01.1974 р. відчуження 1/2 частки будинку по АДРЕСА_3 (а. і. с. 27, 58);
на підставі вказаного рішення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було видано свідоцтво від 27.11.1973 р. про право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а. і. с. 28);
ОСОБА_12 подарував, а ОСОБА_14 , його матір, прийняла у дар половину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором від 07.12.1973 р. дарування (а. і. с. 32 33);
ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_15 (що також підтверджується свідоцтвом від 24.12.2015 р. про укладення шлюбу, з якого випливає, що ОСОБА_13 21.06.1969 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_15 (т. 1, а. с. 146)).
ОСОБА_6 успадкувала після смерті ОСОБА_14 1/2 частку жилого будинку з частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 06.07.1977 р. про право на спадщину за заповітом (а. і. с. 44);
на підставі свідоцтва від 27.11.1973 р. про право особистої власності на жилий будинок та свідоцтва від 06.07.1977 р. про право на спадщину за заповітом право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою від 10.12.2015 р. № 1503 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а. і. с. 56).
Рішенням № 302 від 24.05.1973 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради депутатів трудящих дозволено ОСОБА_13 , що мешкає по АДРЕСА_3 , збудувати новий жилий будинок, а стару частину будинку, який належить їй на підставі свідоцтва від 25.01.1960 р. про право на спадщину, знести після закінчення нового будівництва, встановлено термін закінчення будівництва до 24.05.1976 р. (т. 2, а. с. 18).

З матеріалів інвентаризаційної справи № 7208 (на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , випливає, що:

ОСОБА_13 побудувала на своїй присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , другий жилий будинок, внаслідок чого домоволодіння за цією адресою стало складатися з двох жилих будівель, про що вказано у рішенні № 658 від 14.11.1973 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради депутатів трудящих, у зв`язку з чим цим рішенням розділено на два окремих будинки домоволодіння по вказаній адресі, яке належить ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (на підставі свідоцтва від 25.01.960 р. про право на спадщину), та домобудівлі літер "А" присвоєно АДРЕСА_3 , та визнано право власності на неї за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на цілий будинок, а домобудвлі літер "Б" присвоєно № 18-А по АДРЕСА_3 та визнано право власності не неї за ОСОБА_13 на цілий будинок, зобов`язано ОСОБА_13 провести до 01.01.1974 р. відчуження 1/2 частки будинку по АДРЕСА_3 (а. і. с. 11 12);

жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було побудовано у 1973 р., що підтверджується оціночним актом (а. і. с. 14);

правовстановлюючі документи на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровані, що підтверджується довідками від 10.12.2015 р. № 1504 та від 21.09.2017 р. № 1344 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а. і. с. 29, 35).

На момент закінчення будівництва жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , питання набуття права власності регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Указ від 26.08.1948 р.), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 р. № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 р. постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26.08.1948 р.), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Відповідно до статті 1 Указу від 26.08.1948 р. кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Згідно з пунктом 2 Постанови від 26.08.1948 р. визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26.08.1948 р. та Постановою від 26.08.1948 р. підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Виникнення права власності на житловий будинок чинним на момент його побудови законодавством не пов`язувалося з проведенням його реєстрації.

Ця правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.09.2020 р. у справі № 742/740/17.

Наявність рішень № 302 від 24.05.1973 р. та № 658 від 14.11.1973 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської Ради депутатів трудящих, якими, зокрема, дозволено ОСОБА_13 ( ОСОБА_6 ) збудувати новий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , після будівництва якого йому присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_13 ( ОСОБА_6 ) було визнано право власності на цілий жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вказує на те, що цей будинок було побудовано з додержанням вимог діючого на той час законодавства.

При цьому будь-яки докази того, що чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_8 , також набув право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у матеріалах справи відсутні, а тому Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_8 був співвласником цього будинку, та її твердження, які випливали з цих доводів, щодо спадкування належної ОСОБА_8 частки у праві власності на будинок.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_6 у 1973 р. набула право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проте у подальшому ні цей будинок, ні право власності на нього не зареєструвала, тому твердження Бердичівської міської ради Житомирської області про те, що ОСОБА_6 не набула право власності на цей будинок є помилковим.

Крім того, ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 0,0866 га, кадастровий номер :01:013:0364, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 25.07.2017 р. про право на спадщину за законом, виданим на ім`я ОСОБА_1 на цю земельну ділянку, у якому вказано, що земельна ділянка належала ОСОБА_6 на підставі витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 72465069, номер запису про право власності: 17316401, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104 (т. 1, а. с. 15).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом від 03.08.2016 р. про смерть (а. с. 14).

ОСОБА_6 заповітів не складала, що підтверджується інформаційною довідкою від 29.08.2016 р. із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) (т. 1, а. с. 135).

ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є синами ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами та від 30.04.2013 р. від 05.01.2016 р. про народження (т. 1, а. с. 145, а. с. 144), тобто вони, зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, є її спадкоємцями першої черги за законом.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 у порядку статті 1269 Цивільного кодексу України, подавши приватному нотаріусу Бердичівського міського нотаріального округу Манелюку М.І. заяву від 29.08.2016 р. № 107 про прийняття спадщини (т. 1, а. с. 136).

ОСОБА_6 на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується повним витягом від 03.04.2018 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 1, а. с. 103).

На день смерті ОСОБА_6 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , проживав ОСОБА_7 , що підтверджується відміткою у його паспорті (т. 1, зворотній бік а. с. 111).

Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_7 подав приватному нотаріусу Бердичівського міського нотаріального округу Манелюкку М.І. заяву від 29.08.2016 р. № 108 (тобто у межах строку, встановленого статтями 1268 та 1270 Цивільного кодексу України) у якій зазначив, що від належної йому частки спадщини, яка залишилися після смерті ОСОБА_6 , він відмовляється на користь ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 137).

Разом з тим, підпис у заяві від 29.08.2016 р. № 108 від імені ОСОБА_7 виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, що підтверджується висновком експертів від 12.05.2022 р. № 34378/34379/21-32 (т. 3, а. с. 156 162).

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що цей висновок здійсненний в порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 р. № 53/5.

Так як ОСОБА_7 помер, то можливості надання зразків його підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи у повній відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 р. № 53/5, були обмеженими.

Експертами була проведена судова почеркознавча експертиза за наданими наявними матеріалами, клопотань про надання додаткових матеріалів від експертів не надходило.

ОСОБА_1 не заявляв клопотання про виклик експертів, які склали висновок експертів від 12.05.2022 р. № 34378/34379/21-32, з метою з`ясування достовірності цього висновку.

ОСОБА_1 не заявляв клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи для з`ясування того ж питання.

Таким чином ОСОБА_1 не подано доказів, які б вказували, що висновок експертів від 12.05.2022 р. № 34378/34379/21-32 є недостовірним, помилковим тощо, а тому Суд враховує цей висновок та виходить з того, що ОСОБА_7 не підписував заяви від 29.08.2016 р. № 108, а тому не відмовлявся від спадщини ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , а прийняв її як такий, що проживав разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини (що було з`ясовано вище).

При цьому Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_7 особисто підписав заяву від 29.08.2016 р. № 108, оскільки ОСОБА_16 є зацікавленою особою приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу, який, як вбачається з цієї заяви, встановлював особу ОСОБА_7 та перевіряв справжність його підпису, а тому визнання ним того, що цю заяву підписував не ОСОБА_7 , може мати для нього негативні наслідки у вигляді притягнення до відповідальності за порушення законодавства України, яке регулює порядок вчинення нотаріальних дій.

Крім того, з показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 випливає, що ОСОБА_7 під час підписання заяви від 29.08.2016 р. № 108 виглядав звичайно, нічого особливого з ним не було.

Однак ці обставини спростовуються рентгенографією від 03.08.2016 р., виданою на ім`я ОСОБА_1 , 1970 р.н., про перелом нижньої щелепи зліва, та довідкою, виданою на ім`я ОСОБА_18 , 1970 р.н., оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні, про те, що він відвідав лікаря-стоматолога 11.08.2016 р. з діагнозом "перелом н/щ (нижньої щелепи) зліва", де йому було проведено операцію фіксацію уламків нижньої щелепи (накладено шину) (а. с. 105).

Суд вважає очевидними описками те, що ініціалами ОСОБА_7 у рентгенографії зазначено ОСОБА_19 , а по батькові у довідці ОСОБА_20 , оскільки рік народження вказаний правильно 1970 р., а з переломом щелепи ОСОБА_7 не міг чітко вимовити своє ім`я та по батькові.

З загальнодоступних джерел у мережі Інтерент вбачається, що у загальному випадку перелом нижньої щелепи повністю зростається протягом 1,5 2 місяців, якщо немає ускладнень, але у деякий випадках, якщо перлом не важкий, то зростання відбувається за період від трьох тижнів.

Тобто у будь-якому випадку ОСОБА_7 , маючи 03.08.2016 р. перелом нижньої щелепи, та накладену 11.08.2016 р. шину після проведеної операції, не міг виглядати та розмовляти 29.08.2016 р., тобто у день начебто підписання ним заяви від 29.08.2016 р. № 108, як зазвичай, як це пояснили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Ці обставини також свідчать про те, що ОСОБА_7 не підписував заяву від 29.08.2016 р. № 108, тобто підтверджують висновок експертів від 12.05.2022 р. № 34378/34379/21-32.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_6 , у тому числі права власності останньої, у рівних частках (частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними частина перша статті 1278 Цивільного кодексу України).

Приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І. видано свідоцтво від 12.07.2017 р. про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0866 га, кадастровий номер :01:013:0364, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване у реєстрі за № 883 (т. 1, а. с. 15).

Однак, оскільки ОСОБА_7 не відмовлявся від спадщини на користь ОСОБА_1 , то останній не мав права спадкувати належну ОСОБА_6 земельну ділянку повністю, а мав права на спадкування лише її 1/2 частки.

Згідно зі статтею 1301 свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Зважаючи на наведене, Суд визнає свідоцтво від 12.07.2017 р. про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , видане приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І., зареєстроване у реєстрі за № 883, недійсним.

ОСОБА_7 , прийнявши спадщину після ОСОБА_6 , будь-яких дій щодо її оформлення, зокрема, оформлення прав власності на спадкове майно, не вчиняв, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 35/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 131 160).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом від 29.06.2017 р. про смерть (т. 1, а. с. 61).

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом від 21.03.2012 р. про народження (т. 1, а. с. 60).

Тобто ОСОБА_3 , зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги за законом.

ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_7 була малолітньою, а тому прийняла його спадщину в силу положення частини четвертої статті 1268 Цивільного кодексу України: малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Інші спадкоємці ОСОБА_7 , які прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 340/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 91 124).

Таким чином до ОСОБА_3 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_7 , у тому числі права власності останнього, зокрема ті, які він успадкував, але не оформив після смерті матері ОСОБА_6 , а саме право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0866 га, кадастровий номер :01:013:0364, за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частку жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 (права на іншу 1/2 частку яких успадкував ОСОБА_1 ).

Однак постановою від 03.11.2018 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Г.А. Денисенко про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_4 , яка діяла від імені малолітньої ОСОБА_3 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , на 1/2 частку жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з неможливістю встановлення кола спадкоємців, їх часток у спадщині, а також у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на цей будинок, та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0866 га, кадастровий номер :01:013:0364, за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку вже видано на ім`я іншого спадкоємця ОСОБА_1 (т. 1. а. с. 233 234).

Також Суд зазначає, що свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку належного ОСОБА_6 жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути видано і ОСОБА_1 в силу положень законодавства України, зокрема, статті 67 Закону України "Про нотаріат", так як право власності на цей будинок не зареєстровано та правовстановлюючий документ відсутній.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , успадкувавши право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частках, не можуть отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на будинок, що, в свою чергу, перешкоджає їм оформити право власності на частки будинку.

Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як спадкоємці за законом, яки прийняли спадщину, набули право власності на майно АДРЕСА_1 , у рівних частках.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що:

позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме за ним визнається право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

позов ОСОБА_3 в частині вимоги про визнання за нею права власності на 5/8 часток будинку підлягає частковому задоволенню, а саме за нею визнається право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині вимоги про визнання за нею права власності на 5/8 часток земельної ділянки кадастровий номер :01:013:0364, площею 0,0866 га, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, по-перше, до неї перейшло право власності на 1/2 частку цієї ділянки, а не на 5/8 часток, а по-друге, як вказано вище, постановою від 03.11.2018 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Г.А. Денисенко про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_4 , яка діяла від імені малолітньої ОСОБА_3 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , на 1/2 цієї ділянки виключно з тієї підстави, що свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку вже видано на ім`я іншого спадкоємця ОСОБА_1 .

Однак це свідоцтво (свідоцтво від 12.07.2017 р. про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , видане приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І., зареєстроване у реєстрі за № 883) даним рішенням визнано недійсним, а тому ОСОБА_3 може повторно звернутися до державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Г.А. Денисенко з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:013:0364, площею 0,0866 га, за адресою: АДРЕСА_1 , та отримати таке свідоцтво.

З такою ж заявою може звернутися і ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Манелюка М.І.

Суд також відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині вимоги про скасування реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 12.07.2017 р. за № 36097801 щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:013:0364, площею 0,0866 га, за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненою на ім`я ОСОБА_1 , зважаючи на таке.

Абзацом першим частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

Випадки, передбачені пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у спірних правовідносинах відсутні.

Таким чином позовна вимога ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності суперечить наведеній у попередньому абзаці нормі, а тому обраний нею спосіб захисту є неналежним, що є підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги.

При цьому Суд роз`яснює, що у зв`язку з визнанням недійсним цим рішенням свідоцтва від 12.07.2017 р. про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , виданого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І., зареєстроване у реєстрі за № 883, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :01:013:0364, площею 0,0866 га, за адресою: АДРЕСА_1 , припиняється в силу абзацу другого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються).

Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х А В Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бердичівської міської ради Житомирської області (Житомирська область, м. Бердичів, пл. Центральна, 1, ) задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , дані про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) до ОСОБА_1 , Бердичівської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області (Житомирської області, м. Бердичів, пл. Центральна,1, ), задовольнити частково.

5. Визнати недійсним свідоцтво від 12.07.2017 р. про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , видане приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І., зареєстроване у реєстрі за № 883.

6. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

7. В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут