ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м.Суми

Справа №585/2569/23

Номер провадження 22-ц/816/578/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Андріяшівська сільська ради Роменського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2024 року, в складі судді Цвєлодуб Г.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 31 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

20 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про виділення майнового пайового фонду в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії СУ-13 №06649, виданого Волошнівською сільською радою, йому на праві власності належить частка пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ВСК ім. Кірова визначена в розмірі 6867,00 грн або 0,36 %, що також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Колісник С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1757.

Він звернувся до відповідача за наданням йому за рахунок резервного фонду земельних ділянок, земельної ділянки в рахунок належної йому частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ВСК ім. Кірова визначена в розмірі 6867,00 грн. або 0,36 % (але з урахуванням індексу інфляції, індексації та ін. показників, що мають вплив на ринкову вартість об`єкту нерухомого майна), проте отримав відмову.

Рішенням І сесії VIII скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 26 листопада 2020 року «Про початок реорганізації Волошнівської сільської ради шляхом приєднання до Андріяшівської сільської ради» розпочато процедуру реорганізації юридичної особи Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області. Визначено, що Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області з дня набуття повноважень Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Посилаючись на викладене, просив суд зобов`язати Андріяшівську сільську раду Роменського району Сумської області виділити йому майно пайового фонду згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сількосгосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії СУ-13 № 06649, виданого 10 червня 2003 року, в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про виділення майнового пайового фонду в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи, зовсім по іншому сприйняв його позовну заяву та обґрунтування і тому прийняв неправомірне рішення про відмову у позові.

Вказує, що на сьогоднішній день ІНФОРМАЦІЯ_1 припинено, його майно відсутнє, єдине, що залишилося після цього колективного сільськогосподарського землі запасу, які у цей час обліковуються за Андріяшівською сільською радою Роменського району Сумської області. Саме тому він просив відповідача надати йому частку майнового паю цього КСП за рахунок резервного фонду земельних ділянок.

Зазначає, що в силу положень ст. 319 ЦУ України, він як власник майнового паю, має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном, однак протягом багатьох років він обмежений у таких правах щодо свого майнового паю, ним уже 20 років користується фермер щорічно отримуючи дохід.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 повідомлений про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної сторони, так як його явка не є обов`язковою, а позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Грицика Г.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії СУ-13 № 06649, виданого Волошнівською сільською радою, ОСОБА_2 на праві власності належала частка пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ВСК ім. Кірова визначена в розмірі 6867,00 грн. або 0,36 % (а.с. 12-16).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Колісник С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1757, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з: права власності на майновий пай в пайовому (майновому) фонді виробничого сільськогосподарського кооперативу імені Кірова с. Волошнівка Роменського району Сумської області, вартість майнового паю становить 6867 грн., що становить 0,36 % загального пайового фонду підприємства (а.с. 10-11).

Діяльність Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова припинена (а.с. 19).

Із відповіді Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 18 квітня 2023 року № 547/02-35 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про виділення майнового пайового фонду в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду та надання іншої інформації. ОСОБА_1 було роз`яснено, що для отримання земельної ділянки необхідно надати сертифікат на право на земельну частку (пай), або звернутися до РДА для його отримання. Отримання землі за майновим свідоцтвом про право власності на майновий пай не передбачено законодавством України (а.с. 17-18).

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог мотивоване тим, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог наявність у нього права власності на земельну ділянку, оскілки поняття «майновий пай» в пайовому (майновому) фонді сільськогосподарського товариства, не є тотожним поняттю «земельний пай (частка)», тому отримавши у порядку спадкування право власності на майновий пай в пайовому (майновому) фонді сільськогосподарського кооперативу, ОСОБА_1 не набув права на виділення земельної ділянки із резервного фонду земель.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22 та 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Із аналізу наведених положень, що стосуються паювання земель, суд дійшов висновку про те, що право на земельну частку (пай) набувається зазначеними вище особами з дня видачі державного акта на право колективної власності на землю і такі особи на час передачі у колективну власність землі повинні були бути членами КСП.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 року) на території сільських і селищних рад створювались резервні фонди земель у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Пунктом 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95 також передбачено створення (під час передачі земель у колективну власність) резервного фонду, який використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Умови та порядок перерозподілу земель резервного фонду, в тому числі і щодо новоприйнятих членів сільськогосподарських підприємств, містять Рекомендації щодо порядку перерозподілу земель резервного фонду з метою використання їх за цільовим призначенням, схвалені Науково-технічною радою Держкомзему України від 21.08.1998 року (далі Рекомендації).

Згідно п.2.1 розд.2 Рекомендацій орган місцевого самоврядування на підставі заяв новоприйнятих членів сільськогосподарського підприємства та клопотання комісії по перерозподілу приймає рішення про передачу у колективну власність із резервного фонду земельної ділянки у розмірах суми площ середніх земельних часток (паїв) цих громадян.

Юридичний і технічний процес передачі земель резервного фонду в колективну власність здійснюється землевпорядними організаціями, які мають на це право за договорами з відповідними господарствами. Матеріали оформляються в технічну документацію, яка розглядається і затверджується відповідним органом місцевого самоврядування. Після перенесення меж переданої земельної ділянки в натуру вносяться необхідні зміни в правоустановлюючі та інші кадастрові документи (п.2.4 розд.2 Рекомендацій).

Оформлення та видача новоприйнятим членам господарств сертифікатів на право на земельну частку (пай) проводиться у відповідності з вимогами п.п.9, 10, 11 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Держкомзему України від 20.02.1996 року №11 (п.2.5 розд.2 Рекомендацій).

Організацію виділення в натурі земельних ділянок резервного фонду урегульовано нормами розд.5 Рекомендацій.

Так, процес отримання земельної частки (паю) з земель резервного фонду передбачає такі етапи як подання особою заяви про це; рішення комісії по перерозподілу з відповідним клопотанням; рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки із резервного фонду у колективну власність новоприйнятих членів (при цьому розмір ділянки визначається сумою площ середніх земельних часток (паїв) цих громадян); складання та затвердження технічної документації; оформлення та видача сертифікатів на земельну частку; виділення землі в натурі.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості про передачу у колективну власність членів КСП земельної ділянки із резервного фонду, про складення та затвердження технічної документації органом місцевого самоврядування, про виготовлення та видачу сертифікатів на ім`я осіб, які були включені до списку, а також про виділення цих ділянок в натурі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем заявлених позовних вимог. Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримавши у порядку спадкування право власності на майновий пай в пайовому (майновому) фонді сільськогосподарського кооперативу, не набув права на виділення земельної ділянки із резервного фонду земель.

В цьому аспекті, колегія суддів зауважує, що майновий пай це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Земельна частка (пай) умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, поняття «майновий пай» в пайовому (майновому) фонді сільськогосподарського товариства, не є тотожним поняттю «земельний пай (частка)», тому підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність порушеного права позивача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду також не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи вартість майнового паю та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення апеляційного суду не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 05 травня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов