БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/287/25
Провадження № 2/497/497/25
УХВАЛА

про розгляд заяви судді щодо самовідводу

14.04.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у приміщенні суду в м.Болград заяву судді Кравцової Алли Валентинівни про самовідвід від участі у розгляді цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2025р. головуючим суддею заявлено самовідвід від участі в розгляді справи через те, що нею було з`ясовано, що вона не може брати участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та, згідно вимог чинного законодавства, а саме, - ч.1п.5 статті 36 ЦПК України, підлягає відводу від її розгляду.

Розглянувши заяву головуючого судді про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та вивчивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

04.02.2025р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа №497/287/25), судом була перевірена правильність підсудності справи та з`ясовано, що вона підсудна Болградському районному суду Одеської області, але позов був залишений без руху з мотивів того, що він не містить відомостей про підстави звернення до суду, оскільки не містить відомостей про наявність в подружжя дітей - у зв`язку з чим цей шлюб підлягає розірванню в органі РАЦС (згідно позиції Верховного суду України, викладеної у постанові Пленуму №13 від 24.10.2008р., суд не може підміняти державний орган, ухвалюючи замість нього рішення...").

10.04.2025р. до суду надійшла заява позивачки, складена з порушенням вимог ст.ст.174 і 183 ЦПК України, та з якої на думку головуючого судді вбачається тиск на суд.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішуєпитання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Питання про відвід секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача вирішується складом суду, що розглядає справу. Суд, який розглядає заяву про відвід, заслуховує особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає надати пояснення, а також думку учасників справи. Неявка особи, якій заявлено відвід, у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд заяв про відвід судді здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України).

З аргументів вищевказаної заяви про самовідвід та матеріалів справи вбачається, що головуюча суддя підставою для відводу вважає висловлювання письмовою заявою учасником справи - позивачкою ОСОБА_1 недовіри до складу суду, в провадженні якого перебуває її позов, та здійснення нею тиску на головуючого суддю Кравцову А.В. - що може викликати в заявниці також ілюзію керованості судовими рішеннями на свою користь та, через це - виклакати в неї ж або в іншої сторонньої особи сумніви в об`єктивності розгляду справи саме цим складом суду. Тому, з метою забезпечення відсутності в позивачки будь-яких сумнівів в безсторонності суду, головуючий суддя вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає розгляду іншим складом суду для забезпечення об`єктивності та неупередженості суду з питання відкриття провадження за вищевказаним позовом та його об`єктивного розгляду, з огляду на наступне.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України).

Згідно вимог ст.174 ЦПК України, "1. При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. 2. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 3. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). 5. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

А, ст.183ч.1п.4 визначено, що "Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити... зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника".

Натомість, позивачка своєю заявою, що надійшла до суду 10.04.2025р., - не розміщує запитань та не заявляє клопотань, а висловлює невдоволення рішенням головуючого судді, вважаючи вказану ухвалу відмовою їй у доступі до правосуддя та посилається на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності - у зв`язку з чим вбачається тиск на суддю з боку позивачки з метою примушування до ухвалення необхідного заявниці рішення - відкриття провадження у справі замість надання пояснень про причини неможливості розірвання нею шлюбу в органі РАЦС для відкриття судом провадження за її позовом.

Рішенням Ради суддів України №13 від 01.03.2019р. роз`яснено, що «подання учасником судового провадження скарги на дії судді до ВРП до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд... в разі, якщо це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, - це може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.376 Кримінального кодексу України».

А, відповідно до ст.29 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Ст.48ч.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), наявність безсторонності відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, - чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, а також його склад, - відсутність будь-яких сумнівів в його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Так, Рішенням від 09.11.06р. ЄСПЛ у справі «Білуга проти України», від 28.10.98р. у справі «Ветштан проти Швейцарії», зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Ст.36ч.1 ЦПК України регламентовано, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. А, згідно ст.39 цього ж Кодексу, - з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином, суддя у заяві про відвід стверджується, що незважаючи на те, що судді особисто відомо, що вона не є упередженою та необ`єктивною щодо розгляду даної справи та не є зацікавленою в її розгляді, є незалежною та неупередженою як професійний суддя, однак вважає, що, відповідно до вимог чинного законодавства, вона підлягає відведенню від розгляду цієї справи на підставі ч.1п.5 статті 36 ЦПК України - у зв`язку з висловлюванням учасником справи - позивачкою недовіри до складу суду, в провадженні якого перебуває її позов, та через здійснення нею тиску на головуючого суддю - що може викликати в заявниці також ілюзію керованості судовими рішеннями на свою користь та через це - сумніви в об`єктивності розгляду справи саме цим складом суду. Тому, з метою забезпечення відсутності в позивачки будь-яких сумнівів в безсторонності суду, суддя вважає, що позов підлягає розгляду іншим складом суду для забезпечення об`єктивності та неупередженості в питанні відкриття провадження за вищевказаним позовом та його об`єктивного розгляду.

Згідно ст.29 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Ст.48ч.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), наявність безсторонності відповідно до п.1ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, а також його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. В кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Так, Рішенням від 09.11.06р. ЄСПЛ у справі «Білуга проти України», від 28.10.98р. у справі «Ветштан проти Швейцарії», зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Ст.36ч.1п.5 ЦПК України регламентовано й інші підстави, за яких суддя підлягає відводу (самовідводу), а саме: «суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), … якщо вбачається, що є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді…»...

Подання скарги на суддю є правом особи, що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів та не спричиняє тиску на суд, згідно чинного на даний момент судової практики, окрім здійснення будь-яких дій, спрямованих на перевірку наявності в діях судді ознак дисциплінарного проступку ... інші дії можуть бути розцінені як тиск на суддю та втручання в здійснення правосуддя (рішення ВРП №830/1дп/15-21 від 14.04.2021р.). Одночасно, слід враховувати, що, відповідно до ч.4ст.36 ЦПК України "незгода сторони з процесуальнимирішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу".

У даному випадку, викладені у заяві про самовідвід обставини можуть викликати сумніви в учасників справи та в сторонніх осіб щодо неупередженості та необ`єктивності головуючого судді Кравцової А.В. - навіть в разі, якщо нею, як головуючим суддею, що входить до складу суду, - буде відкрите провадження у справі та ухвалене судове рішення про задоволення позову, - через те, що у заяві позивачки дійсно вбачається тиск на суддю з метою примушування до ухвалення необхідного заявниці рішення - відкриття провадження у справі, - оскільки, по-перше, - заява не містить будь-яких клопотань щодо відкриття провадження або усунення недоліків на ухвалу суду про залишення позову без руху, а по-друге - містить роз`яснення чинного законодавства з висловлюванням невдоволення ухваленню судом рішення - ухвали про залишення позову без руху, вважаючи вказану ухвалу відмовою у доступі до правосуддя та з посиланням на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, що, ймовірно, розцінене суддею як погроза (вид психологічного насильства, що виразилося у залякуванні - шляхом можливості притягнення судді до дисциплінарної відповідальності).

Так, відповідно до загальних принципів з практики ЄСПЛ, безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має встановлюватися, також і згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача) («Fey проти Австрії», рішення від 24.02.1993, Series.A №255, пп.28 і 30, «Wettstein проти Швейцарії», №33958/96, п.42, ECHR 2000-ХІІ).

Крім того, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 ООН від 27.07.2006р., встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим ухвалення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищезазначені обставини, для запобігання виникнення у сторін, або в будь-якого стороннього спостерігача недовіри до судді та з метою запобігання виникнення сумнівів в об`єктивності правосуддя і забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд саме цієї справи, головуюча суддя Кравцова А.В. дійшла висновку, що нею підлягає заявленню самовідвід від участі в розгляді цієї справи.

Таким чином, незважаючи на те, що відсутні докази того, що головуючий суддя у даній справі є упередженою щодо розгляду даної справи і зацікавленою в її розгляді, та з огляду на те, що вона є незалежною як професійний суддя, однак, відповідно до вимог чинного законодавства, підлягає безумовному відведенню від участі у подальшому розгляді даної справи у зв`язку з можливістю у подальшому виникнення сумнівів в об`єктивності розгляду справи складом суду, на який було здійснено тиск з метою примушування до необгрунтованого відкриття провадження у справі без усунення недоліків.

Тому, відповідно до вимог ст.ст.36,39 ЦПК України, вимоги заявленого головуючим суддею у даній справі самовідводу підлягають безумовному задоволенню, оскільки це передбачено чинним цивільно-процесуальним Законом та вимогами дотримання Бангалорських принципів поведінки суддів щодо виникнення можливих сумнівів в учасників даної справи або у будь-якого стороннього спостерігача щодо об`єктивного розгляду справи саме цим складом суду.

Ст.41 ЦПК України встановлено наслідки відводу суду (судді): «1. В разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, що встановленийст.33цього Кодексу…».

Враховуючи викладене, дана справа підлягає направленню до канцелярії суду з метою визначення іншого судді для розгляду справи - у порядку, що встановленийст.33ЦПК України.

Керуючись ст.ст.33,36,39,40,41,260,261 ЦПК України, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді про самовідвід.

Відвести суддю Кравцову Аллу Валентинівну від участі в розгляді даної цивільної справи №497/287/25 (провадження№2/497/498/25) - на підставі ст.36ч.1п.5 ЦПК України та положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Передати до канцелярії Болградського районного суду Одеської області цивільну справу №497/287/25 (провадження№2/497/498/25) з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - з метою визначення іншого складу суду у порядку ст.33ЦПК України для розгляду даної справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання суддею відповідно до вимог ст.261 ЦПК України.

Суддя Кравцова А.В.