Справа № 541/2125/24
Номер провадження 2-др/541/8/25
11 квітня 2025 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Третяка О.Г.,
за участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,
представника позивача, адвоката Тур Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород клопотання відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5505 гривень 20 копійок.
Відповідачкою ОСОБА_1 18 вересня 2024 року було укладено договір №Ц 16-24 про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі з адвокатом Чернюком В.Д. Відповідно до укладеного договору відповідачка сплатила адвокату Чернюку В.Д. 8000 грн (квитанція від 21.09.2024 на суму 4000 грн та квитанція від 05.04.2025 на суму 4000 грн). Так як позивачу було відмовлено у задоволенні позову на 68,79 %, то ОСОБА_1 просить стягнути з позивача 68,79 % від суми, сплаченої адвокату Чернюку В.Д. (8000 грн), що становить 5505 гривень 20 копійок.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чернюк В.Д. не з`явилися. Просили розглянути заяву без їх участі та задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача, адвокат Тур Н.І. просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат на правничу допомогу. Надала суду письмове клопотання про відмову в задоволенні заяви відповідачки у зв`язку з тим, що про розмір понесених витрат на правничу допомогу не повідомлялося, докази таких витрат суду не надавались. Надані відповідачкою квитанції про сплату коштів адвокату не є належним доказом. Окрім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши доводи заяви та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від від 01 квітня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» були задоволені частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» сплачені до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі, а саме: податок на доходи з фізичних осіб із відшкодування моральної шкоди в сумі 4176 грн, військовий збір із відшкодування моральної шкоди в сумі 348 грн, судовий збір в сумі 945 грн 34 коп, а всього - 5469 грн 34 коп. В задоволенні інших вимог відмовлено, як заявленим безпідставно.

В ході розгляду справи представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Чернюк В.Д. заявив, що будуть надані докази витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 - 3 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу до суду було подано такі письмові докази: Договір № Ц 16-24 про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі від 18.09.2024, укладеного між відповідачкою та адвокатом Чернюком В.Д. (а.с.123,124). Відповідно до укладеного договору відповідачка сплатила адвокату Чернюку В.Д. 8000 грн (квитанція від 21.09.2024 на суму 4000 грн та квитанція від 05.04.2025 на суму 4000 грн) (а.с.126,127). Надано суду розрахунок (детальний опис робіт) вартості правової допомоги, наданих відповідачці ОСОБА_1 адвокатом Чернюком В.Д. та акт приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2025 (а.с.125).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, суд вважає, що розмір гонорару в сумі 5505 гривень 20 копійок є обґрунтованим зважаючи на те, що заявлений до відповідачки позов задоволено на 31,21 % від суми задоволених позовних вимог (4524 гр. х 100% : 14492,40 гр). Відповідно позивачу відмовлено у задоволенні позову на 68,79 %.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 5505 гривень 20 копійок, оскільки суд вважає, що об`єктивно відповідає вимогам співмірності, розумності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 138, 140, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву (клопотання) ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5505 (п`ять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 20 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ССуддя: О. Г. Третяк