Справа № 361/910/25
Провадження № 2-н/357/970/25
У Х В А Л А

іменем України

10 квітня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 28 січня 2025 року постановлено справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів передати на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Згідно штампу канцелярії суду, справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 03 квітня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2025 року головуючим по справі визначено суддю Орєхова О.І. та отримано для розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї документи суд приходить до висновку, що заява підлягає направленню за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України).

З наявної в матеріалах справи Відповіді № 1070428 від 28 січня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, на запит судді Броварського міськрайонного суду Київської області для визначення підсудності щодо реєстрації місця проживання відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.01.2012 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, із змісту заяви встановлено, що заявник подав до суду заяву про видачу судового наказу до ОСОБА_2 та вказав адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ утворено Білоцерківський район (з адміністративним центром у місті Біла Церква) у складі територій Білоцерківської міської, Володарської селищної, Гребінківської селищної, Ковалівської сільської, Маловільшанської сільської, Медвинської сільської, Рокитнянської селищної, Сквирської міської, Ставищенської селищної, Таращанської міської, Тетіївської міської, Узинської міської, Фурсівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Дійсно, селище Рогізна це село в Україні, яке з 17.07.2020 входить до складу Сквирської міської територіальної громади у Білоцерківському районі Київської області, у зв`язку із ліквідацією районів в Київській області.

Однак, до зміни адміністративно-територіального устрою (до 17.07.2020) селище Рогізна було населеним пунктом Сквирського району Київської області.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року також передбачено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до статті 125 Конституції України суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Пунктом 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено, що районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Вказаний розділ Закону № 1402-VIII доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 950-IX від 03.11.2020, яким передбачено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX.

Зазначене підтверджено Радою суддів України у листі від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, відповідно до якого до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 знаходиться в адміністративно-територіальній одиниці, що відноситься до колишнього Сквирського району Київської області, та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що встановлює правило підсудності за зареєстрованим місцем проживання боржника, суддя дійшов висновку, що справа за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів територіально не підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України зазначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача, вважаю за необхідне направити справу № 361/910/25 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів до Сквирського районного суду Київської області, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 162, 187, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Справу № 361/910/25 провадження № 2-н/357/970/25 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів надіслати за підсудністю для розгляду до Сквирського районного суду Київської області (09001, Київська область, м. Сквира, вул. Громова, буд. 7).

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2025 року.

Суддя О. І. Орєхов