Провадження № 2/625/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лосєва Д.К.,

при секретарі Калюжній Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку зворотної вимоги,

ВСТАНОВИВ:

КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку зворотної вимоги.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.07.2024 по справі №917/337/24 позовні вимоги ПАТ «СК «Уніка» до КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» задоволено та стягнуто з них 138273, 76 грн. матеріальної шкоди, 3028 грн. судового збору та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду набрало законної сили 06.08.2024.

Також КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» у своєму позові зазначає, що вказане рішення виконано ними у повному обсязі, крім того зазначає, що підставою для відшкодування шкоди позивачу коштів є факт перебування відповідача ОСОБА_1 у трудових відносинах із позивачем та інші обставини встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.07.2024 від 15.07.2024 по справі №917/337/24.

Враховуючи вищевикладене позивач на підставі ст. 1191 ЦК України просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду та понесені судові витрати на загальну суму 149301, 76 грн.

Не погоджуючись з позовом представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за шкоду заподіяну підприємству при виконанні трудових обов`язків настає відповідальність визначена нормами трудового законодавства. Висновки зроблені у рішенні Господарського суду Полтавської області від 15.07.2024 у справі №917/337/24 не можуть застосовуватись у даній справі, оскільки ОСОБА_1 не було залучено до розгляду вищезазначеної справи у якості третьої особи.

Враховуючи вищевикладене просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач не був зобов`язаний залучати ОСОБА_1 у якості третьої особи під час розгляду справи №917/337/24 у Господарському суді Полтавської області. Також у відповіді на відзив представник позивача просив суд задовольнити позов.

Ухвалою суду від 15.01.2025 по вказаній справі було відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.03.2025 по вказаній справі підготовче судове засідання було закрито, а справи призначена до судового розгляду по суті.

Будь-які інші процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та надав суду пояснення його обґрунтування.

Відповідач та його представник адвокат Павлюк І.О. у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача. Додатково у заяві представник вказав, що проти задоволення позову заперечує.

Суд, заслухавши вступне слово, всебічно і повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами, визначеними ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно імперативних приписів, закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з рішення Господарського суду Полтавської області від 15.07.2024 у справі №917/337/24 КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» та ОСОБА_1 перебували у трудових відносинах (а.с. 6-15).

Також з зазначеного вище рішення суду вбачається, що 08.10.2022 року близько 16 години 35 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобіля Skoda Kodiaq, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Європейській у м. Полтаві, з боку вул. Героїв Чорнобильців у напрямку вул. Пушкіна. Рухаючись у вищезазначеному напрямку, зі швидкістю руху, що становила 110,17 км/год ± 9.14 км/ год, яка є перевищенням дозволеної швидкості у населених пунктах, порушуючи тим самим п.п. 12.4, 12.9. Б) Правил дорожнього руху України, та наближаючись до регульованого за допомогою світлофора перехрестя по вул. Європейської та вул. Шевченка, ОСОБА_2 , не обравши безпечної швидкості руху, позбавив себе можливості реагувати на зміни дорожньої обстановки, а саме, на появу у межах своєї смуги для руху спеціалізованого автомобіля Автоспецпром Аспа.941157.018.03 (меддопомога), реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався із увімкненим проблисковим маячком синього кольору із спеціальним звуковим сигналом, який виїхав на вказане перехрестя із вул. Шевченка на червоний сигнал світлофору, та перетинав вул. Європейську зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_2 , який у подальшому скоїв із спеціалізованим автомобілем зіткнення у межах перехрестя.

Дані обставини викладено в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 22.03.2023 у справі № 554/1656/23 (а.с. 134-137).

Вказаною ухвалою також встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності.

Крім того, рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.07.2024 у справі № 917/337/24 стягнуто з КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» на користь ПрАТ «СК «Уніка» грошові кошти у розмірі 138 273, 76 грн. збитків, 3028 судового збору та 8000 витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду набрало законної сили 06.08.2024.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для прийняття рішення про стягнення з КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» грошових сум на користь ПрАТ «СК «Уніка» було здійснення останнім виплати страхового відшкодування страхувальнику транспортного засобу Skoda Kodiaq, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)свобода договору; 4)свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5)судовий захистцивільного правата інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом сталої позиції Великої Палата Верховного Суду, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, від 28.09.2022 у справі №483/448/20).

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В той же час, суд зазначає, що відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України, тому обґрунтування позовних вимог до даного відповідача нормами ЦК України є безпідставними.

Наведене вище відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №463/4040/15-ц, від 20.01.2021 у справі №583/1942/17.

Проте, підстави застосування в суді положень п.3 ст.134 КЗпП України, суд не вбачає, оскільки працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Тоді як удіянні ОСОБА_1 встановлені ознаки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій особі середньої тяжкості тілесні ушкодження. У діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину щодо майна позивача, який у межах кримінального провадження не є потерпілою особою, що виключає підстави покладення на останнього повної матеріальної відповідальності, незалежно від встановлення його вини в ухвалі суду у справі про кримінальне правопорушення.

В той же час, згідно зі статтею 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, визначених законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 заподіяв шкоду при виконанні трудових обов`язків, на нього можливо покладення матеріальної відповідальності за шкоду, в розмірі, що не перевищує середній заробіток, з урахуванням обставин, передбачених статтею 137 КЗпП України.

Однак позивач не пов`язував підстави позову із застосуванням наведених норм закону та не надав доказів на підтвердження розміру середнього заробітку працівника, витребування яких виходить за межі повноважень суду.

Взявши до уваги всі вище перелічені обставини, з`ясовані за час розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку зворотної вимоги слід відмовити.

Крім того, з огляду на відмову у задоволенні позову, суд, за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку зворотної вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11 квітня 2025 року.

Суддя: Д.К. Лосєв