Справа № 944/3523/24
Провадження №2/944/457/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31.03.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Василиці Н.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

психолога- ОСОБА_3

представника третьої особи - Вільгуцької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Івано-Франківської селищної ради про визначення місця проживання малолітніх дітей ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Івано-Франківської селищної ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком та відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що позивач 14.09.2012 року з відповідачкою уклав шлюб, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Розірвання шлюбу ініціювала відповідачка, вказавши, що з серпня 2019 року подружні відносини з позивачем припинені, а з початку 2021 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Малолітні діти проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , де вони і зареєстровані, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2024/004630603 від 08.05.2024р. та Витягом з реєстру територіальної громади №2024/004630649 від 08.05.2024р.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.02.2022р. у справі №944/3673/21 про поділ майна подружжя, було затверджено мирову угоду між сторонами, якою вирішено, що позивачу залишається у приватній власності будинок АДРЕСА_1 , , загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м з приналежними господарськими спорудами та земельна ділянка площею 0,1258 га у с.Бірки Яворівського району Львівської області, натомість він передає відповідачці ОСОБА_4 у вигляді компенсації грошові кошти у розмірі 351 870грн. за 1/2 частки будинку та 340 552,00 грн за 1/2 частки земельної ділянки.

Мати дітей після розірвання шлюбу самоусунулась від виховання та утримання дітей, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям , а в подальшому на зло позивачу під час початку повномасштабної війни в Україні, без його відома забрала дітей та вивезла з України. в Німеччину. Через короткий час перебування в Німеччині, діти зателефонували позивачу з проханням повернути їх в Україну, оскільки жили в набагато гірших умовах в Німеччині як в Україні, і не мали товаришів зважаючи на бар`єр мовного спілкування. В Німеччині відповідачка не приділяла дітям належної уваги та піклування, залишала їх самих вдома, коли йшла на роботу. З великом трудом діти були повернуті позивачем в Україну. В подальшому відповідачка неодноразово погрожувала що знову приїде в Україну і без згоди позивача вивезе дітей за кордон. Позивачу не відомо чи відповідач з часу повернення дітей приїзджала в Україну, оскільки конфлікт щодо місця визначення дітей триває, та в подальшому переріс в неприязні відносини. У зв`язку з тим що діти не бажають жити з мамою батько звернувся до органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей. Відповідачка неодноразово викликалася на засідання комісії у справах дітей, однак на засідання не прибула, а лише в телефонній розмові повідомила, що на даний час вона не має можливості прибути на засідання, однак в подальшому, обов`язково приїде в Україну за дітьми та забере їх. Звертає увагу суду на те, що оскільки, діти не бажають жити з мамою, у позивача існує тривога що відповідачка може викрасти дітей.

Позивач є забезпечений власним житлом, де проживають двоє малолітніх дітей, що зокрема підтверджується актом обстеження на факт проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 складеним комісією в складі депутата селищної ради - Бачинської Марії Михайлівни з участю двох свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 09 травня 2024 року, в якому зазначено, де в результаті обстеження комісія встановила, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає без реєстрації) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (донька), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син).

Діти навчаються у школі, їх успішністю, успіхами цікавиться лише батько, відвідує батьківські збори також лише батько. Так згідно довідки №76 від 17.05.2024р. виданої Львівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №43, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється ученицею 3-А класу, її мати ОСОБА_4 контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до школи приходить теж тільки батько - ОСОБА_1 .

Згідно довідки №75 від 17.05.2024р. виданої Львівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №43, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 являється учнем 1-А класу, його мати ОСОБА_4 , контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до школи приходить теж тільки батько - ОСОБА_1 .

З довідки від 27.05.2024р слідує що . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20 листопада 2023р. до 27 травня 2024р. навчався в SТЕМ-школі INVENTOR за адресою: м.Львів, пр-т В`ячеслава Чорновола, 67г. Вартість навчання за період 20.11.2023-27.05.2024 становила 9010грн. Усі дії, пов`язані з оплатою занять, комунікаціями і супроводом ОСОБА_6 здійснював ОСОБА_1 .

Згідно Акту обстеження умов проживання складеним Службою у справах дітей від 20.06.2024р., було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, складається з двох кімнат, кухня, вітальня, дитяча зона, туалет, ванна. Умови проживання належні, для дітей створені окремі спальні місця, робоча зона для гри і навчання. Діти проживають у дитячій кімнаті. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 (батько) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 (дочка) ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Стосунки, традиції сім`ї дружелюбні, діти грають в розвиваючі ігри, веселі, розумні, позитивно налаштовані до тата та його співмешканки. В результаті бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняття на виховання дітей з`ясовано, що батько намірений виховувати дітей сам, однак забороняти у спілкуванні та зустрічах з матір`ю не перешкоджає.

Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дітей, що зокрема підтверджено Актом Служби у справах дітей, забезпечує дітей матеріально та піклується про них, має власне житло, в якому створені належні умови для проживання дітей та їх розвитку. Як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує їх усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу.

Просить суд позовні вимоги задовольнити. Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без позбавлення її батьківських прав, для проживання малолітніх дітей із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку самостійним вихованням дітей батьком без участі матері.

26.08.2024року представник позивача скерував на адресу суду уточнені позовні вимоги, в яких просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивні вимоги щодо відібрання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без позбавлення її батьківських прав, для проживання малолітніх дітей із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку самостійним вихованням дітей батьком без участі матері, залишити без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просять такі задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини, та пояснила, що на засідання комісії відповідачка викликалася неодноразово, однак в телефонному режимі вона повідомила представника органу опіки та піклування, що перебуває за кордоном і не зможе приїхати в Україну, так як на даний час працює, а дітей вона все одно забере через якийсь час. Комісією було з`ясовано, що діти проживають разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . З мамою інколи спілкуються в телефонному режимі, востаннє бачились з нею на свята. Мати проживає у Німеччині. Вони навчаються у школі у м.Львові, куди їх відвозить батько. Діти побоюються, що мати зможе силою їх вивезти за кордон. Вони хочуть проживати разом з батьком. Діти життєрадісні, відкриті до спілкування та забезпечені усім необхідним для повноцінного розвитку. Просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні в присутності психолога були допитані діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які кожен окремо пояснили, що вони проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а їхня мати проживає у Німеччині. Вони бачиль з мамою під час зимових канікул. Вони не хочуть їхати проживати з мамою за кордон, хочуть жити в Україні, тут в них багато друзів, вони відвідують різні гуртки, їм цікаво. З батьком у них хороші відносини, ввечері вони разом грають у різні ігри, складають пазли, батько допомагає робити уроки. В Німеччині їм було погано мати залишали їх самих коли йшла на роботу. Уних там не було друзів бо вони не могли спілкуватися на німецькій мові.тому зателефонували батькові щоб він зповернув їх до України. Вони бояться, що мама силою вивезе їх за кордон. Вони і надалі бажають жити з батьком. Мати не прихзджає до них не цікавиться їхнім життям, не приходить до них на виступи у школі, хоча вони її також люблять, але краще їм жити із батьком.

Відповідачка в судові засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву на адресу суду не скерувала.

Як вбачається, з позовної заяви, відповідачка ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , саме на ці адреси були скеровані повістки про виклик її в судове засідання.Крім цього на сайті судової влади було розміщено оголошення про виклик відповідачки в судове засідання.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідачки, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 14.09.2012 зареєстрували шлюб у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №452.

У даному шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.06.2015 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.07.2017. У графі батько: значиться ОСОБА_1 , матір: ОСОБА_4

Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10.02.2022року шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , який 14.09.2012 зареєстрований у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №452, розірвано.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.02.2022року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, між сторонами було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якої, за позивачем залишається у приватній власності будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м з приналежними господарськими спорудами та земельна ділянка площею 0,1258 га у с.Бірки Яворівського району Львівської області, натомість він передає ОСОБА_4 у вигляді компенсації кошти у розмірі 351 870грн. за 1/2 частки будинку та 340 552,00 грн за 1/2 частки земельної ділянки.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади (Івано-Франківська територіальна громада) номер витягу: 2024/004630603 від 08.05.2024року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З Витягу з реєстру територіальної громади (Івано-Франківська територіальна громада) номер витягу: 2024/004630649 від 08.05.2024року слідує що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Акту обстеження на факт проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 09.05.2024року, складеного комісією в складі депутата селищної ради - Бачинської М.М. з участю двох свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в результаті обстеження комісія встановила, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає без реєстрації) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (донька), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син).

Згідно Акту обстеження умов проживання від 20.06.2024року, складеного Службою у справах дітей, було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, складається з двох кімнат, кухня, вітальня, дитяча зона, туалет, ванна. Умови проживання належні, для дітей створені окремі спальні місця, робоча зона для гри і навчання. Діти проживають у дитячій кімнаті. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 (батько) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 (дочка) ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Стосунки, традиції сім`ї дружелюбні, діти грають в розвиваючі ігри, веселі, розумні, позитивно налаштовані до тата та його співмешканки. В результаті бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняття на виховання дітей з`ясовано, що батько намірений виховувати дітей, однак забороняти у спілкуванні та зустрічах з матір`ю не перешкоджає.

Відповідно до Акту обстеження на факт проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 26.03.2025року, складеного комісією в складі депутата селищної ради - Бачинської М.М. з участю двох свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в результаті обстеження комісія встановила, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає без реєстрації з 2017року) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (донька), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син).

Згідно довідки №75 від 17.05.2024р. виданої Львівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №43, ОСОБА_6 , 08.07.2017р. являється учнем 1-А класу, його мати ОСОБА_4 , контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до школи приходить лише батько - ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 27.05.2024р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20 листопада 2023р. до 27 травня 2024р. навчався в SТЕМ-школі INVENTOR за адресою: м.Львів, пр-т В`ячеслава Чорновола, 67г. Вартість навчання за період 20.11.2023-27.05.2024 становила 9010грн. Усі дії, пов`язані з оплатою занять, комунікаціями і супроводом ОСОБА_6 здійснював ОСОБА_1 .

З висновку комісії з питань захисту прав дитини при Івано-Франківській селищній раді місцем проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , З даного висновку вбачається, що поспілкувавшись з дітьми члени комісії з`ясували, що з мамою спілкуються діти час від часу в телефонному режимі, а бачились ще, як на різдвяні свята. Школу відвідують у м.Львові та ходять на додаткові гуртки. Зі слів дітей батько відвозить зранку в школу та забирає після занять. Між дітьми та татом є довірливі та теплі відносини. Будинок сучасний, комфортний та видно, що діти проживають в ньому: є облаштовапа робоча та відпочинкова зони, окрема дитяча кімната, в якій діти мають окремі спальні місця, шафи та полички. Діти життєрадісні, відкриті до спілкування та забезпечені усім необхідним для повноцінного розвитку. За результатом розгляду даного питання, комісія з питань захисту прав дитини вирішила рекомендувати органу опіки та піклування надати висновок що підтверджує фактичне місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Івано-Франківської селищної ради № 9 від 30 серпня 2024 року, керуючись частиною 5 статті 19 Сімейного кодексу України, Івано-Франківська селищна рада, як орган опіки та піклування, підтверджує фактичне місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №445 від 04 вересня 2024року «Про затвердження висновку щодо підтвердження фактичного місця проживання дітей за місцем реєстрації» затверджено висновок, що підтверджує фактичне місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21) зазначено, що «міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20 Верховний Суд вказав, що створювані одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже, в такому разі поведінка того із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 663/724/19.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 559/1215/19-ц, висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Мати дітей, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку дітей, незалежно від того, з ким вони будуть проживати.

Також слід зазначити, що мати дітей не заявила вимог про визначення місця проживання дітей із нею, зустрічний позов не пред`явила, відзив на позовну заяву не подала, питання встановлення спільної фізичної опіки над дітьми сторони справи не ініціювали.

Визначення місця проживання дітей разом із батьком не позбавляє мати дітей батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи мати дітей самоусунулася від виховання та утримання дітей, під час початку повномасштабної війни в Україні залишила територію країни. ОСОБА_4 не цікавиться життям своїх дітей.

Враховуючи висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першрої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 569/4231/23 від 12.03.2025, факти неналежного виконання обов`язків щодо виховання дітей відповідачкою, яка усунулася від виховання своїх дітей, незабезпечила дітям належних умов коли вивеза їх у Німеччину, внаслідок чого діти просили позивача повернути їх в Україну, психологічний стан дітей які бояться щоб мати не вивезла їх за кордон, інтереси самих дітей, які переважають над інтересами батьків, беручи до уваги конфлікт між сторонами щодо місця проживання дітей, який є тривалим, висновок органу опіки та піклування, документи які стали підставою винесення такого висновку, беручи до уваги вік дітей та думку дітей надану в судовому засіданні, враховуючи те що позивач не є військовослужбовцем та не перебуває на військовій службі, суд приходить до висновку що для забезпечення інтересів дітей саме визначення місця проживання дітей із батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Івано-Франківської селищної ради про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_4 судовий збір в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20коп.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлено в разі пропуску строку з інших причин.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https:/tk.lv.соurt.gоv.ua/.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 квітня 2025року.

Позивач: ОСОБА_1 ,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 .

проживає за адресою: АДРЕСА_3

Третя особа: Служба у справах дітей Івано-Франківської селищної ради

Яворівського району Львівської області

юридична адреса: 81070, смт.Івано-Франкове пл.Ринок, 1

Яворівського району Львівської області.

Суддя: Швед Н.П.