Справа № 345/4020/24
Провадження № 22-з/4808/29/25
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р.В.
Суддя-доповідач Максюта
03 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Бойчука І.В., Василишин Л.В.,
секретаря Шемрай Н.Б.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення дотаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі служби у справах дітей Калуської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини,
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Дзундзи Ольги Петрівни, яка діє в його інтересах, задоволено. Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено. Усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши батькові дитини ОСОБА_1 такі способи спілкування та виховання дитини: спілкування з дитиною ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або за допомогою програм Zoom, Skype у перший та третій четвер місяця з 16 до 17 години за київським часом за участі ОСОБА_1 у приміщенні Калуського міського центру соціальних служб та присутності практичного психолога центру, з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі з країною перебування; безперешкодне спілкування з дитиною ОСОБА_1 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, що не передбачають безпосереднього візуального контакту між батьком та дитиною з урахуванням режиму дня та зайнятості дитини; встановити ОСОБА_1 побачення з дитиною один раз на шість місяців на території України у приміщенні Калуського центру соціальних служб в присутності практичного психолога центру соціальних служб та матері дитини за умови оплати ОСОБА_1 витрат матері дитини на дорогу в обох напрямках та погодження батьками часу зустрічей та спілкування з дитиною.
Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнення судового збору.
Заяву обґрунтовує тим, що у позовній заяві зазначав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складався із сплати судового збору у розмірі 1211,00 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн; витрати за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції становлять 14 600,00 грн, а загальна сума понесених ним судових витрат становить 20 311,00 грн. На підтвердження понесених витрат долучає копії Актів приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги та відповідні квитанції. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати у розмірі 20 311,00 грн (а.с.173-174).
Від представника ОСОБА_2 адвоката Крикун Т.О. надішли запереченняна заяву про відшкодування судових витрат. Зазначає, що не погоджується із наданих позивачем розрахунком понесених судових витрат, оскільки вимога про стягнення таких сум за правові послуги є непропорційною до предмета спору, явно завищеною та не відповідає витраченому адвокатом часу і реально наданій правовій послузі.
Зокрема, згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №2 та квитанції №29 від 21.11.2024 року адвокатом надано ОСОБА_1 правові послуги на суму 7 600,00 гривень за участь в судових засіданнях Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 12.09.2024, 02.10.2024, 31.10.2024 та 21.11.2024 (4 години). Звертають увагу суду на те, що відповідно до матеріалів справи розгляд справи в суді першої інстанції відбувався без участі сторін та їх представників згідно подання відповідних заяв від учасників справи. Таким чином, правова послуга за участь у зазначених судових засіданнях вартістю 6 000,00 гривень позивачу адвокатом не надавалась.
Щодо транспортних витрат на суму 1 600,00 гривень, то такі не відносяться до витрат на правову допомогу та їх понесення не може підтверджуватись квитанцією, наданою адвокатом.
Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №4 та квитанції №2 від 04.03.2025 року адвокатом надано позивачу правові послуги на суму 3 000,00 гривень, назва послуги участь в судових засіданнях в Івано-Франківському апеляційному суді 04.02.2025 року, 04.03.2025 року (2 години). Проте, зазначена кількість часу не відповідає фактично затраченому часу на участь в судових засіданнях апеляційного суду, оскільки згідно протоколів судових засідань, тривалість одного судового засідання становить 50 хвилин, та іншого 6 хвилин. Таким чином, загальна тривалість судових засідань становить менше години. Отже, вартість послуги «участь в судовому засіданні» за одну годину не може перевищувати 1 500,00 гривень.
У зв`язку з наведеним вважає, що в розрахунок понесених судових витрат на правову допомогу позивачем безпідставно включено суму 9 100,00 гривень за послуги, які йому не надавались.
Також в апеляційній скарзі позивач не наводить розрахунку судових витрат та не ставив питання про їх розподіл, що є підставою для відмови у їх стягненні.
Крім того, ОСОБА_2 , крім спільної дочки з позивачем ОСОБА_4 має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей. В даний час відповідачка перебуває в Республіці Польща, куди виїхала через військовий стан в Україні та отримали статус осіб, що мають тимчасовий захист, що свідчить про те, що вона не має сталих доходів та перебуває в тяжкому матеріальному становищі.
За наведених підстав просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4 500,00 гривень (а.с.182-183).
Заперечень на заяву про відшкодування судових витрат від інших сторін не надходило.
В судове засідання не з`явилися відповідачка ОСОБА_5 та третя особа орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі служби у справах дітей Калуської міської ради, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.
Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оскільки питання щодо відшкодування витрат у постанові від 04 березня 2025 року апеляційним судом не було вирішене, тому виникла необхідність в ухваленні додаткової постанови.
Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Аналогічне наведено у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Щодо компенсації позивачу ОСОБА_1 за рахунок відповідача ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із оплатою судового збору, слід виходити з такого.
За змістом частин 1, 6 та 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
З матеріалів справи встановлено, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі1211,20 грн (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №18 від 06.06.2024 року) та апеляційної інстанції в сумі 1816,50 грн (квитанція про сплату судового збору від 24.12.2024 року) (а.с.4,112).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Дзундзи Ольги Петрівни, яка діє в його інтересах, задоволено. Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено.
Вказані витрати документально підтверджені, пов`язані з розглядом справи і були необхідними, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення заяви та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за звернення до суду з позовною та апеляційною скаргами.
Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дзундзою О.П., виданий на підставі договору про надання правової допомоги №46 від 06.06.2024 року, виданого адвокатським об`єднанням «Діктум Фактум» 16.12.2024 року (а.с.111); акти приймання-передачі наданих послуг №1,2,3,4 (а.с.175-178); квитанції до прибуткового касового ордера (а.с.179) є підтвердженням витрат ОСОБА_1 на послуги адвоката Дзундзи О.П. за надання правничої допомоги, що надає підстави на стягнення цих витрат з відповідачки на користь позивача.
Зокрема, згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №1 та квитанції №23 від 06.06.2024 року адвокатом надано ОСОБА_1 правові послуги на суму 4 500,00 гривень: за вивчення матеріалів справи, опрацювання судової практики (1 год) 1500,00 грн; підготовка позовної заяви та формування додатків (2 год) 3000,00 грн (а.с.175, 179).
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №2 та квитанції №29 від 21.11.2024 року адвокатом надано ОСОБА_1 правові послуги на суму 7 600,00 гривень, а саме: участь в судових засіданнях Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 12.09.2024, 02.10.2024, 31.10.2024 та 21.11.2024 (4 год) 6 000,00 грн; транспортні витрати (4х400) 7 600,00 грн (а.с.176, 179).
Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №3 та квитанції №33 від 23.12.2024 року адвокатом надано ОСОБА_1 правові послуги (підготовка апеляційної скарги) на суму 4 000,00 грн (а.с.177, 179).
Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №4 та квитанції №02 від 04.03.2025 року адвокатом надано ОСОБА_1 правові послуги (участь в судових засіданнях в Івано-Франківському апеляційному суді 04.02.2025, 04.03.2025 2 години) на суму 3 000,00 грн (а.с.178, 179).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
З опису виконаних робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачеві адвокатом та полягають у наступному: вивчення матеріалів справи, опрацювання судової практики; підготовка позовної заяви та формування додатків; участь в судових засіданнях Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 12.09.2024, 02.10.2024, 31.10.2024 та 21.11.2024; транспортні витрати (4х400); підготовка апеляційної скарги; участь в судових засіданнях в Івано-Франківському апеляційному суді 04.02.2025, 04.03.2025.
Розподіляючи витрати, які відповідач поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі наданих послуг; квитанції до прибуткового касового ордера не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідачки на користь позивача в загальному розмірі 6000,00 гривень грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, оскільки надання послуг охоплюється завданням, яке полягало у написанні позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про долучення доказів, написанні апеляційної скарги та заяви про ухвалення додаткового рішення та участі адвоката у судових засіданнях.
Щодо транспортних витрат та витрат за участь адвоката в судових засіданнях, слід зауважити наступне.
Якщо сторона у справі або уповноважений представляти її інтереси у суді представник для участі в судовому засіданні добирається до суду з іншого населеного пункту, то витрати, пов`язані з прибуттям до суду, можуть бути відшкодовані. До таких витрат відносяться: транспортні витрати, оплата за наймання житла, добові, компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Відповідні витрати також повинні бути підтверджені документально та відшкодовуються лише в граничних розмірах.
Разом з тим, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався без участі сторін та їх представників згідно подання відповідних заяв від учасників справи. Таким чином, послуга за участь у зазначених судових засіданнях позивачу адвокатом не надавалась. Відтак, такі послуги не підлягають оплаті.
Судові засіданні в Івано-Франківському апеляційному суді відбулись двічі - 04.02.2025 року та 04.03.2025 року та загальна тривалість судових засідань становить 1 годину.
Надання усних консультацій, вивчення матеріалів справи, подання додаткових заяв, опрацювання судової практики охоплюється єдиною метою надання правничої допомоги і такі послуги не можуть мати окремої вартості, оскільки виконання такої роботи є безумовним при наданні правничої допомоги.
Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи важке матеріальне становище ОСОБА_6 , застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідачки на користь позивача 6000,00 грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 137, 141, 158, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , 6000,00 грн (шість тисяч гривень нуль копійок) понесених на отримання правничої допомоги та 3027,70 грн (три тисячі двадцять сім гривень сімдесят копійок) судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в касаційному порядку до Верховного Суду.
Головуючий І.О. Максюта
Судді: І.В. Бойчук
Повний текст складено 09 квітня 2025 року.