Провадження № 2/756/1440/25
10 квітня 2025 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденка Є.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2025 р. у вказаній справі в задоволенні позову - відмовлено.

18.03.2025 р. до суду від представника відповідача надійшла заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу з копіями документів, на загальну суму 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 20.03.2025 року заяву залишено без розгляду, з таких підстав: 1) позивач не зробив заяву до ухвалення рішення в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про намір надавати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення; 2) позивач не надав доказів надсилання копій доказів іншій стороні.

28.03.2025 року позивач повторно подав заяву про стягнення з позивача витрат на правничу допомогуз копіями документів, на загальну суму 5000,00 грн. У заяві вказує, що він з поважних причин пропустив п`ятиденний строк для подання доказів на підтвердження судових витрат, оскільки справа розглядалась у спрощеному провадженні, і просить поновити строк для подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідача надав копію Договору про надання правничої допомоги від 08.01.2025 р. № 08/01-2025-1, а також Акт надання послуг з правової допомоги від 08.02.2025 р. на суму 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши в порядку письмового провадження доводи заяві і надані документи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц висловилась, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, право сторони на подання заяви про стягнення судових витрат і відповідних документів у п`ятиденний строк після ухвалення рішення виникає лише за умови, якщо учасник справи зробив про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів, або до закінчення розгляду справи, якщо справа розглядається у спрощеному провадженні.

Розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи не звільняє сторону від обов`язку надавати докази, в тому числі на підтвердження витрат на правничу допомогу, у встановленому законом порядку, або за неможливості подання таких доказів до ухвалення рішення, зробити про це заяву відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення розгляду справи.

Як вже зазначалось судом в ухвалі від 20.03.2025 р., відповідач до закінчення розгляду справи не зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про намір подати докази щодо судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

У відзиві відповідач зазначив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., що не є тотожним заяві про намір подати відповідні докази в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а є вимогою до оформлення позовної заяви, що передбачена п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Таким чином, відповідач втратив право на подання доказів щодо судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України після ухвалення судом рішення, оскільки не зробив заяву про намір подати докази після ухвалення рішення у справі.

Строк на подання заяви про намір подати докази після ухвалення рішення в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України не може бути поновлений, оскільки його закінчення обумовлене настанням подією у часі - закінчення судових дебатів, або закінчення розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідачем не були подані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи, та не зроблено заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про намір подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення, і суд констатував відсутність підстав для поновлення такого строку, то у суду відсутні і законні підстави для врахування документів, які були подані позивачем після ухвалення рішення.

За таких умов, у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити, за недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Є.В. Діденко