Справа № 303/2628/25
У Х В А Л А

11 квітня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що життя батько заявника ОСОБА_2 розповідав, що стане власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 . Після смерті батька у 2023 році заявник вважала, що стане власником 1/2 частки цього будинку, однак згодом їй стало відомо, що її бабуся ОСОБА_3 стала одноосібним власником цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 5695 від 15.11.2010 року. В подальшому бабуся подарувала будинок іншому її сину ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що без витребування судом доказів вона позбавлена можливості встановити «ймовірність» її порушеного права на отримання частки у спадковому майні. В силу «прямої норми закону» вона цього самостійно зробити не може.

Відтак з метою в майбутньому забезпечити можливість подання позову до суду про отримання частки у спадковому майні заявник просить суд витребувати докази у приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі-Торжаш Вікторії Ласлівни, а саме: - копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в реєстрі № 5695; - копії договору дарування, яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований в реєстрі № 893 від 22.06.2023 року. Заяву про забезпечення доказів просить розглянути без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи.

Суд, проаналізувавши заяву про забезпечення доказів, робить наступний висновок.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви. Суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів.

Із врахуванням клопотання заявника, розгляд заяви проведений без повідомлення інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З поданої заяви ОСОБА_1 встановлено, що така звернулася до суду із заявою в якій просить суд витребувати у приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. докази, як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому ст.ст. 116-118 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

В ч. 2 ст. 116 ЦПК України визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним, а також якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Схожі висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22.06.2021 року у справі № 635/7732/19 (провадження № 61-19460ск20).

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року у справі № 520/14132/18 зазначено, що у кожному конкретному випадку необхідно враховувати не лише резолютивну частину ухвали суду першої інстанції, а й сутність клопотання учасника справи та за якою процедурою суд розглянув таке клопотання: як витребування доказів чи як забезпечення доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 року у справі за № 9901/385/19 дійшла висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Разом з тим, в заяві про забезпечення доказів ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтувала те, що подання потрібних доказів може стати неможливим. Так, не наведено жодних обставин, що такі засоби доказування можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Також не наведено підстав для забезпечення цих доказів відповідно до наведених вище положень ЦПК України.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 01.04.2020 року по справі № 367/6751/18-ц: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (ч. 1 ст. 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 року по справі № 9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 9901/845/18.

Фактичний аналіз змісту заяви та доданих до неї документів свідчить про те, що така заява по своїй суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які на думку заявника вказують на необхідність забезпечення доказів полягають у тому, що вона не має можливості самостійно отримати такі докази «в силу прямої норми закону», а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

При цьому суд звертає увагу на те, що заявник, у разі неможливості самостійного отримання доказів в повній мірі може скористатися правовим механізмом, передбаченим ст. 84 ЦПК України, заявивши відповідне клопотання одночасно з поданням позову.

Зазначення заявником про те, що без витребовування судом доказів вона позбавлена можливості встановити «ймовірність» її порушеного права та можливості підготувати позовну заяву суд не приймає з огляду на те, що суб`єктивне порушене право особи та право на звернення до суду жодним чином не обмежується та не залежить від наявності в особи тих чи інших доказів.

У підсумку суд приходить до висновку, що заявник не довела належними і допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений, знищеним або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що є обов`язковою умовою для забезпечення доказів у порядку, визначеному ст. 116-118 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Додатково суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації з автоматизованої системи документообігу Д-3 Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області встановлено, що заявник ОСОБА_1 вже зверталася до суду із аналогічною заявою за наслідками розгляду якої судом постановлено ухвалу від 27.03.2025 року (справа № 303/2106/25) та вирішено заяву по суті.

Вказане може свідчити про зловживання процесуальними правами відповідно до ст. 44 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 116-119, 260-261 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Заболотний