Ухвала

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 753/802/23

провадження № 61-3858ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року у складі судді: Колесника О.М., та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Ящук Т. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок за централізоване опалення та постачання теплової енергії, зобов`язання припинити нарахування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок за централізоване опалення та постачання теплової енергії, зобов`язання припинити нарахування.

Позов мотивований тим, що КП «Київтеплоенерго» неправомірно використовує в розрахунках за централізоване опалення та постачання теплової енергії завищені опалювальні площі місць загального користування та допоміжних приміщень багатоквартирного будинку.

Позивач зазначав, що отримав від Управління житлово-комунальної політики Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) письмову відповідь від 12 липня 2021 року №058/4/1-П-7548-3933, у якій зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований за кошти інвесторів і перебуває у власності співвласників квартир та нежитлових приміщень. Управління будинком здійснює комунальне підприємство з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житло-сервіс». Відповідно до програмного комплексу КП «Київтеплоенерго» опалювальні площі житлового будинку АДРЕСА_1 становлять: загальна опалювальна площа - 20 283,41 кв.м, опалювальна площа житлових приміщень - 17 964,11 кв.м, опалювальна площа місць загального користування - 2319 кв. м. Нежитлові приміщення, система теплопостачання яких підключена до загальнобудинкової системи централізованого опалення, відсутні.

Позивач вказував, що за інформацією КП «Житло-сервіс» у будинку АДРЕСА_1 знаходяться 10 нежитлових приміщень, з власниками яких укладені відповідні договори, за якими вони приймають участь в утриманні будинку.

Позивач стверджує, що нарахування вартості послуги з централізованого опалення здійснюється на підставі інформації про фактичні площі опалення, яка міститься у технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 від 12 квітня 2023 року, без врахування наявних у будинку 10 нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Також позивач посилався на те, що інформація у технічному паспорті, виготовленому 12 квітня 2003 року, не відповідає фактичній площі станом на теперішній час. Згідно вказаного технічного паспорта, а також листа ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26-А» від 25 жовтня 2022 року, площа місць загального користування становить 827 кв.м (марші сходів з/бетон - 359 км.м та площадки сходів з/бетон - 468 кв.м), в той же час із листів КП «Київтеплоенерго» від 11 жовтня 2021 року № 30/3/2/16204 та від 28 жовтня 2022 року № 30/3/2/12527 вбачається, що в опалювальному сезоні 2018 - 2019 років опалювальна площа місць загального користування складала 2346,6 кв. м, а у 2020 - 2021 роках - 2319,6 кв. м.

Таким чином позивач вважав, що відповідач для розрахунку нарахувань за послугу з централізованого опалення та постачання теплової енергії, використовує недостовірні розміри опалювальних площ місць загального користування, які не підтверджуються технічною документацією на багатоквартирний будинок.

Позивач зазначав, що протягом 2021 - 2022 років неодноразово звертався до відповідача та інших інстанцій щодо врегулювання спірного питання, однак відповідач у відповідь посилався, що проводить нарахування за послугу з централізованого опалення з урахуванням інформації щодо опалювальних площ житлового будинку, яка була інтегрована мережними ресурсами до свого програмного комплексу попереднім суб`єктом господарювання - ПАТ «Київенерго», проте у відповідача документальні докази щодо характеристик зазначених вище площ відсутні.

Також позивач вказував, що в розділі «Інженерне обладнання» технічного паспорту від 12 квітня 2003 року зазначено, що інженерне обладнання центрального опалення та центрального водопостачання розташоване (наявне) на площі 23 148 кв.м, тобто на всій площі житлового будинку, відомості щодо автономного (індивідуального) опалення та гарячого водопостачання відсутні.

Позивач, посилаючись на заяву - претензію ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26-А» від 19 жовтня 2022 року до КП «Київтеплоенерго», зазначав, що при огляді у підвальному приміщенні та на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 виявлено 10 нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, загальною площею 1 212,70 кв.м, у яких здійснюється підприємницька діяльність, зокрема офіси, спортивний зал, магазин, салон краси, дитячі студії, тощо, власники яких сплачують рахунки за житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в той же час нарахування КП «Київтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання для нежитлових приміщень відсутні.

Позивач стверджував, що при огляді зазначених приміщень виявлено, що до них заходять розподільчі трубопроводи внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, тому вказані нежитлові приміщення не від`єднанні від мереж централізованого опалення у встановлений законом порядок, тому їх власники мають зобов`язання перед виконавцем послуги здійснювати оплату за фактичне надання ним комунальної послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії.

Позивач зазначав, що КП «Київтеплоенерго» після отримання зазначених його звернень та звернень ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26-А» був зобов`язаний скласти акт - претензію і, якщо вважає, що вирішення спірних питань, зазначених у скаргах стосується обов`язків інших виконавців відповідних послуг, то направити їм відповідні скарги для отримання підтвердження фактичних площ та/або провести обстеження системи теплоспоживання багатоквартирного будинку, однак докази таких дій з боку відповідача відсутні.

Також позивач зазначав, що КП «Київтеплоенерго» не надано належних доказів правильності розрахунку обсягу споживання ним послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, оскільки умисно або помилково проводив розрахунок у спосіб не передбачений діючим законодавством, чим порушило його права, як споживача комунальних послуг, через відсутність необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, порушення умов договору між споживачем і виконавцем про надані послуги та визначення належним чином їх ціни.

На підставі викладеного, позивач просив:

визнати бездіяльність КП «Київтеплоенерго» щодо перерахунку з 01 листопада 2018 року до дати набрання рішенням суду законної сили обсягів споживання та нарахувань за послугу з централізованого опалення та постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням достовірних фактичних площ багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та нарахувань за вищевказану послугу власникам нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та розташовані у зазначеному багатоквартирному будинку, протиправною;

зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити з 01 листопада 2018 року до дати набрання рішення суду законної сили перерахунок обсягів споживання та нарахувань за централізоване опалення та постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням достовірних фактичних площ багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ;

зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити з 01 листопада 2018 року до дати набрання рішення суду законної сили перерахунок обсягів споживання та нарахувань за централізоване опалення та постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням нарахувань за послугу з централізованого опалення та постачання теплової енергії власникам нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та розташовані у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року - без змін.

20 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2025 року (повне судове рішення складено 07 березня 2025 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 12 червня 2019 року у справі № 826/8441/17; від 26 вересня 2018 року у справі № 703/58/16-ц; від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18; від 13 листопада 2019 року у справі № 751/3545/17;

КП«Київтеплоенерго» безпідставно використовує у розрахунках за надані позивачу послуги з централізованого опалення недостовірні розміри опалювальної площі будинку у нарахуваннях, не маючи на це документального підтвердження щодо їх фактичних показників, у результаті чого завищує позивачу кількість (обсяг) наданої послуги та щомісячні суми до оплати;

висновок апеляційного суду про те, що нарахування за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі укладених договорів є передчасним, у зв`язку з відсутністю доказів наявності підключень інших 9 з 10 наявних нежитлових приміщень будинку до окремого теплового вводу. Окрім цього, рішення співвласників будинку АДРЕСА_1 про визначення обсягу спожитої послуги у даних нежитлових приміщеннях лише на підставі показань обліку теплової енергії, якими вони оснащені без врахування їх показання при визначенні загального обсягу спожитої комунальної послуги будинком та витраченого на загальнобудинкові потреби опалення будинку відсутні;

КП «Київтеплоенерго» в період з 01 листопада 2018 року до цього часу надає власникам нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та розташовані у квартирному житловому будинку АДРЕСА_1 послугу з централізованого опалення та постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будинку, але безпідставно не здійснює їм нарахування за надані послуги. Власники нежитлових приміщень від користування послугами не відмовлялися, а фактично ними користувалися і користуються, а відтак повинні здійснювати своєчасну оплату за отримані послуги. Докази наявності договорів про надання послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будинку з власниками 10 нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та знаходяться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 відсутні;

поведінка відповідача по відношенню до позивача є дискримінаційною, оскільки розподіл теплової енергії при нарахуванні за послугу з централізованого опалення та постачання теплової енергії здійснюється лише для власників квартир, тобто додатковий тягар оплати перекладається лише на власників житлових приміщень, в той час, як власники нежитлових приміщень не несуть зобов`язання щодо належного утримання спільного майна. Таким чином, останнім надано несправедливі переваги за рахунок позивача;

завищені нарахування відповідачем оплати позивачу за послуги без урахування достовірних фактичних опалювальних площ багатоквартирного будинку та нарахувань власникам нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна за обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будинку пропорційно до загальних опалювальних площ/об`ємів приміщень не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок за надані централізоване опалення та постачання теплової енергії.

Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішенні, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок за централізоване опалення та постачання теплової енергії, зобов`язання припинити нарахування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков