ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/555/24 Номер провадження 22-ц/814/715/25Головуючий у 1-й інстанції Романенко О. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В., Обідіної О. І.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Литовченко Сергія Івановича

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2024 року у складі судді Романенко О. О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що з початку 2022 року по квітень 2024 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, у яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим позивачка вимушена жити зі своїми синами окремо від відповідача. Хоча відповідач і проживає в м. Решетилівка, однак з сином не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач уникає зобов`язань щодо утримання спільної дитини до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Решетилівського районного суду у Полтавській області від 31.05.2024 їй відмовлено у видачі судового наказу до відповідача про стягнення аліментів, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 27.06.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що син сторін проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому має сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), підстав для зменшення якої суду не встановив, оскільки у такому випадку надмірний тягар щодо утримання дитини буде покладено саме на матір дитини.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Литовченко С. І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач ОСОБА_1 має ще одну малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої за рішенням суду сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд першої інстанції не врахував.

Вважає, що сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, буде достатнім для забезпечення потреб дитини, відповідатиме вимогам закону та обставинам, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів.

Вказує, що судом не було враховано, що відповідач одружився та має нову сім`ю, його нова дружина має двох синів, яким він не являється біологічним батьком, проте наразі почав процес щодо їх усиновлення, що в майбутньому також може впливати на його матеріальний стан.

Зазначає також, що він є військовослужбовцем та отримує заробітну плату і виплати за перебування в зоні активних бойових дій, однак його заробітна плата залежить від цих виплат і не має сталого характеру. Крім того, за власний кошт він купляє обмундирування, пальне та інші необхідні для служби речі і ці витрати впливають на його дохід. Тому стягнення аліментів на користь позивача в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) значно погіршить його матеріальне становище.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7, частини четвертої статті 19, статті 274, частини першої статті 368, частини першої статті 369 ЦПК України цивільні справи у спорах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, сплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.05.2023, виданим Новосанжарським відділом реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 47.

Малолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю, що вбачається з довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради про склад сім`ї №10-09/1/4072 від 14.05.2024.

За рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 26.11.2015 стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.10.2015 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша, друга статті 181 СК України).

У разі неможливості досягнення між батьками угоди про добровільне відрахування (сплату) одним з них аліментів, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частини перша, друга статті 182 СК України).

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом частини першої статті 183 СК України на суд покладено обов`язок з визначення розміру частки заробітку платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Стягнення аліментів, як спосіб виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину, має забезпечити необхідні та достатні умови для гармонійного розвитку дитини, враховуючи її вік, стан здоров`я, матеріальне становище, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, що підлягають встановленню судом з дотриманням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність у відповідача іншої дитини та його обов`язок по сплаті аліментів на її утримання у відповідності до вимог статті 82 СК України має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, проте не має вирішального характеру, оскільки у кожній справі, що стосується дітей, суд має виходити з найкращих інтересів дитини.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма та дев`ята статті 7 СК України).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Встановивши фактичні обставини справи та врахувавши рівний обов`язок батьків по утриманню своєї дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, що зможе забезпечити належний рівень життя дитини та її розвиток.

Заперечуючи проти такого розміру аліментів, ОСОБА_1 доказів на спростування висновків суду першої інстанції по справі не надав та обставин, що впливають на визначення розміру аліментів суду не довів.

Створення ним нової сім`ї та взяття на себе обов`язку по утриманню дітей своєї дружини, батьком яких він не являється, не є тими обставинами, що враховуються при визначенні розміру аліментів, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається на їхніх батьків, а фінансової неспроможності сплачувати аліменти на утримання двох своїх дітей у розмірі, що не перевищує 1/2 частини його заробітку (доходу), відповідач суду не довів.

У разі виникнення обставин, встановлених статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за позовом платника або одержувача аліментів.

Наведені у апеляційній скарзі доводи представника відповідача зводяться до незгоди з висновком суду стосовно розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, який судом першої інстанції визначено правильно, з урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи, та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає найкращим інтересам дитини, ухвалене з додержанням нормам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Литовченко Сергія Івановича залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

О. І. Обідіна