Справа № 196/1501/24
№ провадження 2/196/78/2025
31 березня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На виконанні у Царичанському РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №32081874 з примусового виконання виконавчого листа №2-592/11 виданого 01.03.2012 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року у розмірі 230040 грн. 54 коп. та судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 231860 грн. 54 коп. 19.12.2013 року старшим державним виконавцем Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Марчук О. М. було повернуто виконавчий документ стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року (Закон втратив чинність на підставі Закону №1404-VIII від 02.06.2016 року), оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Виконавчий лист №2-592/2011 від 01.03.2012 року станом на дату звернення до суду із цим позовом на виконанні не перебуває.
Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року по справі №2-592/11 відповідачем виконано не було, жодних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року боржником на рахунок позивача не вносилося.
За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором та рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року по справі №2-592/11 щодо сплати 230 040, 54 гривні заборгованості за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року, відсотками за користування кредитними коштами та пенею.
Таким чином, позивач має право на отримання (стягнення) суми інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та 3% річних від простроченої суми за період користування відповідачем коштами з дня набрання законної сили рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року по справі №2-592/11 до дня пред`явлення даного позову.
Отже, відповідачу було нараховано суми на підставі ст. 625 ЦК на суму боргу в розмірі 230 040,54 грн., визначену рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року у справі № 2-592/11, за період з 12.03.2017 року по 31.05.2022 року в загальному розмірі 190 786,35 грн., з яких 154 729,86 грн. інфляційні втрати та 36 056,49 грн. 3% річних. Враховуючи, що Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12, за яким під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» було встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який діяв до 01.07.2023 року. Також у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений ЦК, зупиняється на строк дії такого стану за п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК. Отже, з 12.03.2020 року до теперішнього часу через карантин та введений в Україні воєнний стан позовна давність продовжується. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» заборгованість в розмірі 190 786,35 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та на правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіприйнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіта призначено справу до розгляду по суті.
З метою належного повідомлення відповідачу ОСОБА_1 було направлено з рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію зазначеної ухвали та позовну заяву з додатками, судові повістки про виклик до суду, які були повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" - адвокат Михайлова Ю.В.в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді (а.с.100-101, 109-110), причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за відсутності заперечень позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином за ст. 599 ЦК.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так за ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.
Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що 14.11.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступники ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №0310/1106/88-350, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 22 000, 00 доларів США на строк по 13.11.2016 року зі сплатою за користування кредитними коштами 14% річних (а.с.30-32).
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року по справі №2-592/11 за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, розірвано кредитний договір №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року на суму 230 040 грн. 54 коп. та судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 231860 (двісті тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят) грн. 54 коп. (а.с.33-34).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2012 року по справі №22ц-14222/11 (провадження №22-ц/490/746/12) рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року в частині розірвання кредитного договору №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , скасовано, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.35-36).

Відповідно до інформації Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.08.2024 №110842, на виконанні у Царичанському РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №32081874 з примусового виконання виконавчого листа №2-592/11, виданого 01.03.2012 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року у розмірі 230040 грн. 54 коп. та судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 231860 грн. 54 коп. 19.12.2013 року старшим державним виконавцем Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Марчук О. М. було повернуто виконавчий документ стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року (Закон втратив чинність на підставі Закону №1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016 року), у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Виконавчий лист №2-592/2011 від 01.03.2012 року на виконанні у відділі не перебуває та на виконання не надходив (а.с.37-40).

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-комерцбанк», ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого права вимоги за Кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк», код за , та Фізичною особою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Вектор Плюс», код за (а.с.19-26).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №6970, за умовами якого разом з відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитних договорах від Боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012р. №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі права вимоги за Іпотечним договором №0310/1106/88-350-Z-1 від 16.11.2006 року, що укладений між АКБ «ТАС-комерцбанк», код за та ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржника за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», код за та Фізичною особою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (а.с.27-29).

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської від 22.09.2023 замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», код за за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №2-592/11 за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. С. Бандери, буд. 28-А) (а.с.43-46).

Також, судом встановлено, що що відповідач не здійснював погашення боргу перед позивачем на виконання рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2012 року по справі № 2-592/11 щодо сплати заборгованості за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року в загальному розмірі 230 040 грн. 54 коп.

За ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 758/7649/16-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

Таким чином кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення.

Відповідно до розрахунків ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вбачається, що за період з 12 березня 2017 року по 30 травня 2022 року (1907 днів прострочення) на суму боргу в загальному розмірі 230 040,54 грн. позивачем була обрахована відповідачу заборгованість за ст. 625 ЦК України 3% річних на суму 36 056,49 грн. та інфляційні втрати на суму 154 729,86 грн., що становить загалом борг в сумі 190 786,35 грн. (а.с.51-53).

При цьому, натуральним зобов`язанням є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція ст. 625 ЦК щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року по справі № 757/44680/15-ц.

В той же час суд звертає увагу на те, що у наведеній справі, по якій була висловлена вказана правова позиція Верховним Судом, були інші обставини справи, зокрема, позивач просив стягнути 3% від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту, яка була задавненим зобов`язанням боржника.

Натомість, за даним позовом встановлено, що рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором №0310/1106/88-350 від 14.11.2006 року на суму 230040 грн. 54 коп. та судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 231860 грн. 54 коп., правонаступником якого є ТОВ «ФК «Вектор Плюс», тобто позивач отримав захист своїх вимог у судовому порядку, що є підтвердженням законності вимог ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за основним зобов`язанням до відповідача, що підтверджується рішенням суду про стягнення грошових коштів.

Так, відповідальність за ст. 625 ЦК України настає, зокрема, й за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 758/7649/16-ц.

Наявність або відсутність у зобов`язання ознаки натурального прямо впливає на можливість чи неможливість стягнення сум за ст. 625 ЦК України у межах 3-річної позовної давності до моменту пред`явлення позову.

Отже, якщо кредитор уже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову.

Аналогічний висновок сформульовано у постанові КЦС Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №548/223/19.

Правило про можливість стягнення сум за ст. 625 ЦК України у межах 3-річної позовної давності до моменту пред`явлення позову не застосовується, якщо суми 3% річних та інфляційні нараховані у натуральному зобов`язанні (на задавнену вимогу). Якщо кредитор вже отримав судовий захист та наявне рішення про стягнення основного боргу, то зобов`язання не трансформується у натуральне.

Отже, зобов`язання відповідача перед позивачем за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року по справі №2-592/11 не є задавненим зобов`язанням.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає за увесь час з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц.

При цьому, обрахована представником ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за період з 12 березня 2017 року по 30 травня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 з 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 190 786,35 грн., виходячи з суми боргу за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2011 року в розмірі 230 040,54 грн., відповідає вимогам ст. 625 ЦК.

Відповідачем відзив на позов не подано, таким чином викладені в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та надані на їх підтвердження докази, не спростовані, доказів погашення заборгованості чи контррозрахунку заборгованості суду не надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс», заявлені до відповідача, підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення на користь позивача заборгованості з ОСОБА_1 щодо сум за ст. 625 ЦК в розмірі 190 786,35 грн.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 38 000,00 грн., що підтверджені зібраними у справі доказами.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" (, адреса: 04073, м.Київ, пр.С.Бандери, буд. 28-А) заборгованість на загальну суму 190 786 (сто дев`яносто тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 35 коп., з яких: 154 729,86 грн. - інфляційні втрати на прострочену заборгованість по кредиту, відсотки та пеню з 12.03.2017 року по 31.05.2022 року; 36 056,49 грн. - 3% річних, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту, відсотки та пеню з 12.03.2017 року по 31.05.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" (, адреса: 04073, м.Київ, пр.С.Бандери, буд. 28-А) судовий збір у сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 38 000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 10.04.2025 року.

Суддя: ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков