Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1535/24

Провадження № 2/126/139/2025

"11" квітня 2025 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача

Сенченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» про витребування довідок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» про витребування довідок про заробітну плату з тих підстав, що як стверджує, в період з 16.08.2021 по 22.03.2024 він працював слюсарем-ремонтником 5 розряду в товаристві з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс», що підтверджується копіями витягу з наказу № 24-к від 16.08.2021 «Про прийняття на роботу» та наказу № 7-к від 22.03.2024 «Про звільнення з роботи», які додаються до даного позову.

В наказі про звільнення № 24-к від 16.08.2021 вказано, що його звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Перед звільненням з ТОВ «Бершадь Люкс» він перебував на лікуванні (період непрацездатності) з 26.01.2024 по 16.02.2024. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 328 від 17.04.2019 (із змінами і доповненнями) Пенсійний фонд України формує та веде Електронний реєстр листків непрацездатності та надання інформації з нього (далі-Реєстр), а також є володільцем інформації, що міститься в ньому. Із листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 7208-6416/С-02/8-0200/24 від 17.05.2024, який він отримав 22.05.2024, врахувавши ті суми, які він отримав при звільненні, він виявив, що відповідачем не нараховано та не оплачено йому лист непрацездатності № 20695462-1 тривалістю чотири календарні дні. Із вищевказаного листа ПФУ вбачається, що в Електронному реєстрі листків непрацездатності щодо нього, ОСОБА_1 , сформовано листки непрацездатності з категорією медичного висновку «Захворювання або травма загального характеру», які надіслані через кабінет страхувальника в ТОВ "БЕРШАДЬ ЛЮКС" (), а саме:

- № 20103765-1 з 26.01.2024 по 30.01.2024 (первинний);

- № 10728309- -1 з 31.01.2024 по 05.02.2024 (продовження);

- № 20438470- 1 з 06.02.2024 по 12.02.2024 (продовження);

- № 20695462-1 з 13.02.2024 по 16.02.2024 (первинний).

За даними ІКІС ПФУ підсистема «Електронний реєстр листків непрацездатності» від ТОВ "БЕРШАДЬ ЛЮКС" через вебпортал Пенсійного фонду України 23.02.2024 надійшла заява-розрахунок на фінансування страхових виплат № 24-2, до якої включено листки непрацездатності № 20231370-1 та № 20438470-1. Заява-розрахунок була профінансована ПФУ, кошти надійшли на рахунок страхувальника. Згідно повідомлення про виплату коштів застрахованим особам, кошти, профінансовані ПФУ за період непрацездатності, починаючи з шостого дня, тобто з 31.01.2024 по 12.02.2024 були йому, ОСОБА_1 виплачені 27.02.2024 в сумі 2224 грн. 44 коп. Слід відмітити, що первинні листки непрацездатності № 20103765-1 тривалістю 5 календарних днів (перші п`ять днів тимчасової непрацездатності) та № 20695462-1 тривалістю чотири календарних дні, підлягали оплаті за рахунок коштів роботодавця - ТОВ "БЕРШАДЬ ЛЮКС" у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідачем роботодавцем ТОВ «Бершадь Люкс» у встановлений чинним законодавством строк не нараховано та не виплачено йому допомогу по втраті працездатності за листком непрацездатності № 20695462-1, тривалістю чотири дні з 13.02.2024 по 16.02.2024 (первинний). Про надання відомостей щодо нарахованої і виплаченої зарплати вказано в ст. 110 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці» - при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Також, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Оскільки вимоги ст. 110 КЗпП України та ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» відповідачем ТОВ «Бершадь Люкс» за весь період його перебування в трудових відносинах з відповідачем системно не виконувались щодо нього, ОСОБА_1 , в своїй письмовій заяві до відповідача від 23.05.2024 (копія додається до позову), він просив відповідача у строк до 01.06.2024, за весь період його роботи в ТОВ «Бершадь Люкс» з 16.08.2021 по 22.03.2024 надати йому (надіслати на його поштову адресу) належним чином завірену довідку, в якій помісячно за кожен рік (2021, 2022, 2023, 2024) вказати:

а) загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат (включаючи інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності);

б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;

в) суму заробітної плати, що належить до виплати.

Крім того, у цій же письмовій заяві від 23.05.2024 він просив відповідача на виконання вимог ст. 116 КЗпП України, без будь-яких умов та застережень, надати йому письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні в їх розрізі, врахувавши, що ці суми включають в себе також інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Однак, відповідач надіслав на його адресу із супровідним листом довідку № 64 від 11.06.2024, в якій загальними сумами, а не в їх розрізі вказав нарахування, утримання та суми до виплати.

З такої довідки відповідача № 64 від 11.06.2024 неможливо документально підтвердити факт порушення відповідачем його прав та інтересів. Просить задовольнити позов повністю.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким зі змістом заявлених позовних вимог не погоджуються, вважають, що вони є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Не заперечують, що позивач з 17.08.2021 по 22.03.2024 працював в ТОВ «Бершадь Люкс» на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду. На підставі написаної ним заяви про звільнення роботодавцем видано відповідний наказ, яким 22.03.2024 його звільнено за угодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Працівнику видано копію наказу про звільнення, заповнену та видано трудову книжку, за отримання якої він розписався в журналі обліку трудових книжок та повністю проведено розрахунок. Після звільнення ОСОБА_1 почав направляти на підприємство звернення, зі змісту яких вбачається, що вони спрямовані не на захист його трудових прав, а на спроби безпідставно отримати додаткові кошти від підприємства, що підтверджується наступним.

Перше звернення направлено ОСОБА_1 23.03.2024, тобто - на наступний день після звільнення. У вказаному зверненні позивач стверджував про те, що йому видали «не засвідчену належним чином копію наказу про звільнення» у зв`язку з чим, на думку ОСОБА_1 , підприємство мало на підставі ст. 235 КЗпП України виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Водночас, самим змістом звернення працівник підтвердив, що копія наказу про звільнення була видана йому в день звільнення. Окремо звертаємо увагу, що питання щодо «відсутності виплат за листками непрацездатності» у першому зверненні не підіймалось. ТОВ «Бершадь Люкс» надано відповіді за результатом розгляду його звернення від 26.03.2024 за вих. № 20 та від 25.04.2024 за вих. № 29. 23.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Бершадь Люкс» повторно, проте вже стверджував, що підприємством ніби-то не здійснено виплату за лікарняними листками та просив здійснити таку виплату та додатково надати йому довідку за весь період його роботи. ТОВ «Бершадь Люкс» розглянуло вказане звернення та не лише надало працівнику довідку в розрізі всього періоду його роботи, а також письмово повторно надало роз`яснення про нараховані та виплачені суми при звільненні та про здійснення нарахування та виплати за листком непрацездатності №20635462-1 за період з 13.02.2024 по 16.02.2024. Тобто, право позивача на звернення не порушено: у розгляді звернень не відмовлено, звернення не проігноровано, а розглянуто підприємством в порядку Закону України «Про звернення громадян» та за результатом розгляду направлено вмотивовану відповідь, що включала відомості про його трудову діяльність та оплату праці під час роботи на підприємстві. При цьому, позивач не оскаржує надані йому відповіді та не заперечує їх зміст, а просить суд зобов`язати підприємство, що вже розглянуло отримані від ОСОБА_1 звернення по суті, надати «іншу» довідку, форма якої не передбачена законодавством. При цьому, у позовній заяві позивач помилково тлумачить норму ст. 116 КЗпП України, стверджуючи про те, що підприємство має створити запитувану ним деталізовану довідку за весь час роботи працівника, тобто - вручну здійснити перевірку нарахувань та утримань за кожен місяць за період з 16.08.2021 по 22.03.2024, у той час як норма ст. 116 КЗпП України передбачає повідомлення працівника про нараховані та виплачені працівникові кошти при звільненні. Вимоги ст.116 КЗпП України з боку ТОВ «Бершадь Люкс» виконано: працівника розраховано з день звільнення та виплачено всі суми, що підлягали виплаті. У пункті 2 наказу про звільнення № 7-к від 22 березня 2024 року вказано, який вид виплати при звільненні буде виплачено, з таким наказом працівник ознайомлений. Повідомлення про зарахування коштів працівник отримав від банківської установи, через яку було проведено виплату. У відповіді від 11.06.2024 № 63 ТОВ «Бершадь Люкс» повторно повідомило ОСОБА_1 про те, що при звільненні йому нараховано: всього 3 433 грн. 12 коп., з яких: нарахована компенсація відпустки: 2 149 грн. 90 коп. (10 днів за 2023 рік); нарахована компенсація відпустки: 1 283 грн. 22 коп. (6 днів за 2024 рік)); утримано: військовий збір - 51 грн. 50 коп.; ПДФО 617 грн. 96 коп.; виплачено при звільненні - 2763 грн. 66 коп.

Також сформовано довідку помісячно за всі роки періоду його роботи, у розрізі того, що виплата допомоги за листками непрацездатності, яка здійснюється за рахунок підприємства на користь працівника, включається в сукупний дохід працівника.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 на арк. № 5 позовної заяви обґрунтовує свої вимоги тим, що «з довідки відповідача № 64 від 11.06.2024 неможливо документально підтвердити факт порушення відповідачем моїх прав», та стверджує про те, що начебто виключно внаслідок отримання довідки за формою та змістом зазначеним ОСОБА_1 у позовній заяві він отримає можливість звернутись до суду порушенням питання стягнення з відповідача певних сум.

Окремо хочуть зауважити, що з позовної заяви взагалі не вбачається порушення прав позивача враховуючи факт того, що надання роботодавцем «довідки у іншій формі» не змінить її змісту та сум вказаній у ній, та не породжує право позивача на звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки позивач не був обмеженим у такому зверненні у строки, визначені. КЗпП України для захисту своїх прав у випадку, якщо вважав їх порушеними. З урахуванням наведеного вище, з доводами позовної заяви вони не погоджуються та вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідач надав попередній розрахунок суми судових витрат.

На підставі договору про надання правової допомоги б/н від 22.02.2021 та додаткової угоди № 5 відповідачу надається професійна правнича допомога Адвокатським об`єднанням «Курчин і Партнери».

На підставі виставленого рахунку № СФ-0000001 від 02 липня 2024 року відповідачем було сплачено рахунок на загальну суму у розмірі 8 000,00 грн.

Копія договору про надання правової допомоги від 22.02.2021, додаткової угоди № 5 від 02 липня 2024 до договору про надання правової допомоги від 22.02.2021; детальний розрахунок наданих послуг буде надано до суду додатково - у строки, визначені ЦПК України.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у разі відмови в задоволенні позову підлягають розподілу шляхом їх стягнення з позивача.

Просять в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» відмовити повністю та стягнути судові витрати у розмірі 8 000 грн.

Позивач надав суду відповідь на відзив, стверджує, що з огляду на вищевикладене, вважає, що представник ТОВ "Бершадь Люкс" адвокат Сенченко А.С. звернулась до Бершадського районного суду Вінницької області з «Відзивом на позов» у спосіб, не передбачений ЦПК України, оскільки копія такого «Відзиву на позов» з власноручним підписом адвоката одночасно не була надіслана йому, позивачу ОСОБА_1 , у паперовій формі листом з описом вкладення і докази такого надіслання позивачу ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 178 ч.5 п.2) Бершадському районному суду не було надано відповідачем.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зобов`язати відповідача у строк 1 день з дати постановлення судового рішення у даній справі: за весь період його, ОСОБА_1 , роботи в ТОВ «Бершадь Люкс» з 16.08.2021 по 22.03.2024 надати належним чином завірену довідку (вихідний номер, дата, підпис керівника, печатка), в якій помісячно за кожен рік (2021, 2022, 2023, 2024) вказати:

а) загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат (включаючи інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності);

б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;

в) суму заробітної плати, що належить до виплати на виконання вимог ст. 116 КЗпП надати письмове повідомлення про нараховані та виплачені ОСОБА_1 суми при звільненні в їх розрізі, врахувавши, що ці суми включають в себе також інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності.

Представник позивача адвокат Западнюк Н.І. звернулася до суду із клопотанням про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з тих підстав, що як стверджує, в провадженні судді Бершадського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа № 126/1535/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» (далі-ТОВ "Бершадь Люкс") про зобов`язання вчинити дії. Із ОСОБА_1 укладено договір № 01/10 від 04.10.2023 про надання правової допомоги з адвокатом Западнюк Н. І. Оскільки правова допомога надавалась завжди вчасно, якісно, з наведенням практики Верховного Суду України, враховуючи складність справи, вимушені звернутись із клопотанням про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

У додатках наводять акт з детальним описом робіт, затраченого адвокатом Западнюк Н.І. реального часу на їх виконання та інших витрат пов`язаних із судовою справою на загальну суму 8 000,00 грн.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.137 ЦПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2019 у справі № 923/1121/17.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі восьми тисяч гривень.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримує позовні вимоги в повному об`ємі, просить задовольнити позов з вищенаведених підстав.

Представник відповідача адвокат Сенченко А.С. проти задоволення позову заперечує з вищенаведених підстав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено і цього не заперечують сторони, що в період з 16.08.2021 по 22.03.2024 позивач ОСОБА_1 працював слюсарем-ремонтником 5 розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс», 22.03.2024 його звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, що визнається сторонами, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, також ці обставини підтверджуються витягом з наказу №24-к від 16.08.2021 «Про прийняття на роботу» та копією наказу № 7-к від 22.03.2024 «Про звільнення з роботи».

Судом встановлено, що перед звільненням з ТОВ «Бершадь Люкс» позивач перебував на лікуванні (період непрацездатності) з 26.01.2024 по 16.02.2024, що також визнається сторонами, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому ці обставини не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 23.05.2024 позивач звернувся із письмовою заявою, він просив відповідача у строк до 01.06.2024, за весь період його роботи в ТОВ «Бершадь Люкс» з 16.08.2021 по 22.03.2024 надати йому (надіслати на його поштову адресу) належним чином завірену довідку, в якій помісячно за кожен рік (2021, 2022, 2023, 2024) вказати:

а) загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат (включаючи інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності);

б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;

в) суму заробітної плати, що належить до виплати.

Крім того, у цій же письмовій заяві від 23.05.2024 він просив відповідача на виконання вимог ст. 116 КЗпП України, без будь-яких умов та застережень, надати йому письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні в їх розрізі, врахувавши, що ці суми включають в себе також інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Цих обставин також ніхто не заперечує, вони визнаються сторонами, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому ці обставини не підлягають доказуванню, також вони підтверджуються доданою до матеріалів справи копією цієї заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що надання товариством такої довідки в такому розрізі не передбачено чинним законодавством та підзаконними актами, ця заява подана з метою породження інших спорів.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника з день їх виплати.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15) та у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс 16).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно ст. 7 цього ж Закону право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.2 ст. 11 цього ж Закону кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Тому позов у частині зобов`язання про видачу довідки у запитуваному розрізі є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що вимагає, зокрема ч.3 ст. 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно зі ст.ст. 12 ч.3, 60, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тому у частині позову про видачу довідки у строк один день є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в вищенаведених підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ССПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі № 910/2158/23.

Враховуючи особливості предмета спору, складність справи, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що з відповідача ТОВ "Бершадь Люкс" на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню 4000 грн. витрат на професійну правнчиу допомогу, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ "Бершадь Люкс" підлягають стягненню 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Разом з тим, згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 4000 грн., а розмір витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачу складає 2000 грн., тому враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю розміру витрат на професійну парвничу допомогу в сумі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з позовом позивачем ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 3, 9 ,13, 302 ЦК України, ст.ст. 40, 147, 152, 233, 235 КЗпП України, ст. 30 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 5, 7, 11 Закону України "Про інформацію", керуючись ст.ст. 12, 60, 81, 133-141, 251, 254, 255, 259, 268, 270 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; моб. тел. НОМЕР_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» ( Юридична адреса: 24400, м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області, вул. Іполита Зборовського) про витребування довідки про заробітну плату - задовольнити частково.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» надати ОСОБА_1 довідку про його заробітну плату з 16.08.2021 по 22.03.2024, в котрій вказати: загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат (включаючи інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; суму заробітної плати, що належить до виплати.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із товариства товариство з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути із товариства товариство з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення виготовлене 11 квітня 2025 року.

Суддя В. І. Гуцол