РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря судового засідання Василенко Г.В., за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 (відеоконференція) розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Маріупольська міська рада, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем без реєстрації шлюби,-

встановив:

15.10.2024 року представник ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною заявою.

18.10.2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська дана цивільна справа направлена за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

27.11.2024 року дана справа отримана Вишгородським районним судом Київської області.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з 01.05.2022 р. по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони почали своє сумісне життя у м. Кам`янське, Дніпропетровської області, де ОСОБА_4 проходив військову службу, а Заявниця навчалася в Університеті митної справи та фінансів. З травня 2023 р. Заявниця та її чоловік переїхали до м. Вишгород, у зв`язку з переводом до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та винайняли житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За домовленістю із орендодавцем ОСОБА_5 вона стала на облік, як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_1 була на повному утриманні загиблого ОСОБА_4 оскільки є студенткою денного відділення Університету митної справи та фінансів (м. Дніпро), постійно одержувала від цивільного чоловіка допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування. 09.03.2024 р. було отримано офіційне сповіщення від командира ВЧ НОМЕР_1 , що ОСОБА_4 зник безвісті 08.03.2024 р. під час виконання бойового завдання. Згодом, після отримання результатів ДНК експертизи було встановлено та підтверджено, що ОСОБА_4 помер. 24.05.2025 р. заявницею та ОСОБА_3 (мати цивільного чоловіка) було отримано свідоцтво про смерть. Заявниця разом із заінтересованою особою ОСОБА_3 за її бажання поховали ОСОБА_4 у м. Херсон, разом організовували похорони та поминки. Крім того, ОСОБА_1 допомогла заінтересованій особі ОСОБА_3 в оформленні всіх необхідних документів для оформлення спадщини та звернень до РТЦК СП та УПСЗН. Наразі мати загиблого чоловіка мешкає у м. Жешув, республіка Польща разом із молодшими сестрами загиблого. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. для оформлення спадщини та 17.09.2024 р. за вих. №433/02-14 отримала відмову з роз`ясненням звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. Заявниця, як цивільна дружина загиблого військовослужбовця також має право на одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, що і стало підставою для звернення до суду.

Крім того в матеріалах справи наявна заява про уточнення позовних вимог, подана представником заявника через систему «Електронний суд» 23.02.2025 року, в якій вона просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини та забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки й стримуванні збройної агресії російської федерації, однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з 01.05.2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день його смерті). Встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини та забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки й стримуванні збройної агресії російської федерації, як жінка у період часу з 01.05.2022 року по 08.03.2024 року (день його смерті).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.11.2024 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду, відкрито провадження у справі.

Представник заявника в судовому засіданні просила задовольнити заяву.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що протягом 2 років, а саме з 22.05.2022 р. проживала разом з ОСОБА_4 в м. Дніпро. Влітку 2023 р. переїхали в м. Вишгород. Вона є студенткою денної форми навчання, не працює, а він її повністю утримував, сплачував за оренду житла та всі сімейні потреби. Дітей не мають. ОСОБА_4 був направлений на службу в Донецьку область, де і загинув. Заявниця з його матір`ю їздили на впізнання, займалися похованням та вона допомагала їй з оформленням документів. Його матір не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Представник заінтересованої особи Маріупольська міська рада в судове засідання не з`явився, 13.03.2025 р. через систему «Електронний суд» подав клопотання, в якому просив справу розгляд справи здійснювати без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. 06.01.2025 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги ОСОБА_1 щодо проживання із загиблим її сином ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу визнає та підтверджує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є подругою заявниці, пояснила, що заявниця та ОСОБА_4 проживали разом, він її забезпечував, оплачував навчання, оренду житла з осені 2022 по день загибелі. Вона спілкувалася з ними обома, ОСОБА_7 займалася домогосподарством та не працювала. Вони проживали як родина. Похованням займались ОСОБА_7 та його матір.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є подругою заявниці, вказала, що знає ОСОБА_4 з 2022 року. Вони спілкувалися з ОСОБА_7 та з осені вони почали проживати разом в Дніпропетровській області, потім у м. Вишгороді. Зазначила, що ОСОБА_9 - працював, а ОСОБА_7 була вдома, готувала, робила все по дому, вчилася та не працювала. Вони були повноцінною сім`єю та проживали в орендованій квартирі, яку оплачував ОСОБА_10 .

Вислухавши пояснення сторін та покази свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що згідно Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Згідно Довідки від 25.10.2023 року № 3240- про взяття на облік внутрішно переміщеної особи фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно Довідки від 25.10.2023 року № 3240- про взяття на облік внутрішно переміщеної особи фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Згідно Витягу з рішення від 25.05.2021 р. № 227 виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_1 надано статус дитина, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що зазнала психологічного насильства (а.с. 11).

Згідно сповіщення № 10 військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2024 р. № 1518 ОСОБА_3 сповіщено, що її син, командир установки стартового взводу стартової батареї 8 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 , 2002 року народження, призваний на військову службу 09.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 08.03.2024 року в районі с. Сергіївка, Покровського району, Донецької області під час виконання бойового завдання з захисту Батьківщини (а.с. 14).

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.05.2024 року, актовий запис № 1587, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.15).

Матеріали справи містять копію військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 03.06.2021 р.(а.с. 13), копію листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. від 17.09.2024 р. за вих. № .433/02-14 (а.с. 16), копії платіжних інструкцій про переказ Онищенком О.Ю. на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів та навпаки (а.с. 17-23), договір оренди квартири від 03.05.2023 р. (а.с. 24), спільні фотокартки (а.с. 25-27.)

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

За положеннями частин першої-другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки».

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Умовами встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наступні: 1) відсутність між ними офіційно зареєстрованого шлюбу, як і не перебування кожного з них в іншому офіційному шлюбі; 2) ведення спільного господарства; 3) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) наявність інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Отже за результатом досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов до висновку, що факт спільного проживання та ведення спільного господарства під час розгляду справи підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків, а тому робить висновок, що надані суду докази у сукупності підтверджують факт проживання заявниці та померлого ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловіка та дружини у період з 01.05.2022 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що необхідно для отримання заявником разової грошової допомоги, має значення встановлення обставин перебування такої особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Положеннями ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Суд вважає за можливе взяти до уваги роз`яснення наведені у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно яких перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Таким чином, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім постійної допомоги померлого, а також наявність постійного характеру допомоги. Це означає, що допомога була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування утриманця.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Суд зазначає, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона була студенткою навчального закладу, як і доказів того, що вона ніде не працювала та не отримувала дохід. Показання свідків не є достатніми доказами факту утримання ОСОБА_1 за життя її чоловіком. Крім того, не надані докази наявності у померлого ОСОБА_4 доходів, за рахунок яких він мав можливість утримувати іншу особу. Отже, ОСОБА_1 на підтвердження перебування її на утриманні померлого ОСОБА_4 не надано суду достатніх доказів, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку, що дійсно у період з 2022 по 08.03.2024 вона перебувала на систематичному (постійному) та повному утриманні померлого ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини та забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки й стримуванні збройної агресії російської федерації, однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з «01» травня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день його смерті).

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.05.2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_5 , орган, що видав 1222, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 )

Заінтересовані особи: Маріупольська міська рада (, юридична адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 39, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 11),

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: м. Жешув, республіка Польща)

Суддя М.Б. Баличева