Справа № 185/3756/25
Провадження № 2-о/185/207/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Маковської Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_1 знайома з ОСОБА_2 близько 4 років. Деякий час вони перебували у відносинах. Після припинення відносин, близько 1,5 років назад, ОСОБА_2 почав її переслідувати, застосовувати до неї насильство психологічного характеру. Постійно вимагав щоб заявниця покинула чоловіка та мешкала з ним, завдавав шкоду її авто (знімав реєстраційні номерні знаки, щітки очищувача лобового скла, різав шини тощо); стежив за житлом, періодично намагався потрапити до квартири; постійно намагається зателефонувати, шле загрозливі та образливі повідомлення, у зв`язку з цим, 06.02.2025 року заявниця звернулась до правоохоронних органів, однак результатів це не дало. Стосовно ОСОБА_2 було видано тимчасовий заборонний припис серія АА 573444, яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати та перебувати в місці перебування постраждалої особи строком до 17.02.2025 року, проте він його порушив того ж дня. Разом із заявницею мешкає її син який теж стає свідком домашнього насильства та перебуває у небезпеці. У зв`язку з вищевикладеним у заявниці виникла необхідність звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Заявниця в судовому засідання обставини зазначені в заяві підтримала та суду пояснила, що ОСОБА_2 є її колишнім співмешканцем, переслідує її, виражається на її адресу нецензурною лайкою, дуже часто телефонує, шле різні неприємні повідомлення в мессенджерах, зламав замки на її дверях, погрожує їй, чергує біля під`їзду, кидає каміння у вікна, переслідує її. Вона вже зверталась до поліції з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_2 , який нещодавно завдав їй тілесних ушкоджень. Також надала суду заяву, в якій просила продовжити розгляд справи без її участі, заяву підтримала.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв або клопотань не надавав.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Судом встановлено, що 07.02.2025 року стосовно ОСОБА_2 постановлено терміновий заборонний припис, в якому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та перебувати в місці перебування постраждалої особи строком до 17.02.2025 року. ОСОБА_2 був ознайомлений з вищевказаним приписом та підписав його особисто.

З номера телефону, який вказаний в приписі як телефон ОСОБА_2 , 03 серпня було здійснено 22 виклики на протязі трьох годин, а в 16 серпня 17 викликів на телефон заявниці.

Згідно довідки №2934 травматологічного кабінету КНП «ПЛІЛ» ПМР, 10.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась за медичною допомогою у зв`язку з побиттям відомого чоловіка, встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови, забій м`яких тканин обох передпліч та лівої поверхні тулуба.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження з приводу надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення 10.04.2025 року.

Постановою дізнавача СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.04.2025 року призначено експертизу тілесних ушкоджень.

Окрім того, постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та встановлено що ОСОБА_2 висловлювався на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, принижував її, погрожував, чим вчинив насильство в сім`ї.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення за ст.173 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 стукав у вхідні двері квартири АДРЕСА_1 де мешкає ОСОБА_1 , шумів, погрожував, чим порушив громадський порядок.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем Форд-Транзіт н.з. НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем BMW н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За кермом автомобіля BMW н.з. НОМЕР_2 була ОСОБА_1 , що вказує на навмисність скоєння ДТП зі сторони ОСОБА_2 , для того щоб нашкодити заявниці. Також заявниця це підтвердила в судовому засіданні.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, в тому числі колишній співмешканець.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

За змістом поданої заяви заявниця посилається на те, що ОСОБА_2 є кривдником та вчиняє психологічне та фізичне насильство над нею. Раніше ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , а також враховуючи всі вищевказані докази, суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 265, 293,294, 350-1 - 350-6, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців:

1) наближатися ближче ніж на 50 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

3) вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити Павлоградський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , на профілактичний облік.

Повідомити Павлоградську районну державну адміністрацію та Виконавчий комітет Павлоградської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя М. М. Перекопський