"11" квітня 2025 р. Справа № 363/1865/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

11 квітня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ); Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради (адреса місцезнаходження: Київська область, м. Вишгород, пл. Т.Шевченка, буд. 1), про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради про встановлення факту перебування на утриманні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, у виді перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи за заявами про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають розгляду у порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, вимоги щодо форми та змісту заяви, яка подається у порядку окремого провадження, порядок її подання до суду врегульовуються загальними правилами, встановленими ЦПК України. З урахуванням цього суд вважає за можливе застосовувати положення ст. 175, 177 ЦПК України в аспекті визначення вимог до форми та змісту заяви, яка подається у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Таким чином, недотримання вимог щодо форми та змісту заяви, передбачених ст. 175, 177 ЦПК України, є підставою для залишення її без руху з наданням заявнику строку для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення встановлено ставку судового збору у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2025 року становить 605 гривень 60 копійок.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», долучивши до заяви копію посвідчення Учасника бойових дій.

Висновок щодо застосування положень п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» лише в категоріях справ, які пов`язані з правовим статусом військовослужбовця та його прав як військовослужбовця, викладено в ухвалі ВП ВС від 11.09.2024 року у справі № 567/79/23.

Оскільки заявником не зазначено в заяві в чому саме полягає порушення його прав, дана справа не пов`язана з виконанням ОСОБА_1 свого військового обов`язку та не стосується його прав як військовослужбовця чи учасника бойових дій, то суд не бачить підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Відповідно п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

В порушення вимог п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України, заявник ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту перебування на утриманні не зазначив мету встановлення такого факту.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відтак, заявнику необхідно усунути зазначені недоліки: надати відомості про сплату судового збору; уточнити заяву вказавши мету встановлення факту перебування на утриманні. У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 190, 293 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради про встановлення факту перебування на утриманні залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Рукас