Справа № 450/3995/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є. О.
Провадження № 22-ц/811/57/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у міста Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа - Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності ОСОБА_1 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 562569, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 належить право власності на земельну ділянку площею 0,7651 га розташовану на території Давидівської (Чишківської) сільської ради. Однак, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №562569, виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 09 вересня 2005 року № 628, допущена помилка, не вірно зазначено по батькові заявника - « ОСОБА_3 », коли вірно « ОСОБА_4 ». Даний факт унеможливлює процес користування своїм правом, у зв`язку з чим виникнула необхідність звернутися до суду (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні заяви відмовлено ( а.с. 19).

Рішення суду оскаржив заявник.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги поданої ним заяви, покликаючись на порушення норм процесуального права.

Апелянт стверджує, що він неодноразово звертався «до органів місцевого самоврядування з метою виправлення помилки», а також про «відсутність інших можливих способів захисту права, оскільки державний орган, який видав державний акт, внаслідок реорганізацій не спроможний самостійно внести виправлення», та вважає, що «відповідно до чинного законодавства України виправлення орфографічних помилок та внесення змін у правовстановлюючі документи не допускається» (а.с. 21-23).

Заявник/апелянт ОСОБА_1 , будучи своєчасно (10.02.2025 року) належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 50-52), в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81).

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

А частиною 1 статті 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути зазначено:

1)який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2)причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3)докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частина 2 статті 318 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №562569 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 12) видано на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 09 вересня 2005 року № 628, у якому також зазначено ОСОБА_2 (а.с. 10-11).

В той же час, до заяви не долучено жодного доказу, який би стверджував про спроби заявника вирішити дане питання в позасудовому порядку, зокрема: шляхом звернення до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області (її правонаступника) про виправлення помилки у вищезгаданому розпорядженні від 09 вересня 2005 року № 628 (за наявності такої) та результатів такого звернення, які б свідчили про неможливість виправлення такої помилки.

За вищенаведених обставин у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що заявник неодноразово звертався «до органів місцевого самоврядування з метою виправлення помилки», а також про «відсутність інших можливих способів захисту права, оскільки державний орган, який видав державний акт, внаслідок реорганізацій не спроможний самостійно внести виправлення», як голослівні, до уваги прийматися не можуть.

В апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); так само, як у ній не наведено, які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цього рішення відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.