Номер провадження: 22-ц/813/1694/25
Справа № 523/6260/23
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

секретаря судового засідання Губар Д.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк,

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача,в обґрунтування якого зазначив, що25 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ODMLGА00000347. Відповідно до пункту 7.1. кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25 липня 2007 року по 25 липня 2017 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 99900,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 10195,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору. На забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 25 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № ODMLGА00000347, предметом якого є квартира, загальною площею 73,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» ОСОБА_1 09.11.2022 року звернувся в Банк з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Листом АТ КБ «Приват Банк» від 24.02.2023 року №20.1.0.0.0/7-230214/32679 відмовлено у проведенні реструктуризації.

Позивач не погоджується з таким рішенням банку, вважає, що його кредит, відповідає всім критеріям, встановленим п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та ним були надані всі документи, які необхідні для проведення реструктуризації зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у встановлені законом строки, у зв`язку з чим позивач вважає, що відмова відповідача у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором є незаконною.

ОСОБА_1 просив суд визнати незаконною бездіяльність АТ КБ «Приват Банк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 за його заявою від 09 листопада 2022 року; зобов`язати АТ КБ «Приват Банк» провести реструктуризацію кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 , на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 року та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 25 квітня 2024 рокупозов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача задовольнив у повному обсязі. Визнав незаконною бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 за його заявою від 09 листопада 2022 року. Зобов`язав АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 , на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 року та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 2147,20 гривень судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2024 року по справі № 523/6260/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та ухвалите нове, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі,вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що в Болградському районному суді Одеської області розглядається справа № 497/1094/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та по справі не винесено рішення. Отже, враховуючи вимоги Закону«Про споживче кредитування» та наявність на день набрання чинності пунктом 7 Перехідних положень у суді відкритого провадження по справі про стягнення боргу, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у такій справі, оскільки рішення суду у справі про стягнення боргу не набрало законної сили, банк відповідно до Закону не може провести реструктуризацію, а право позивача про проведення реструктуризації банком не порушено та звернення ОСОБА_1 з позовом про зобов`язання банку провести реструктуризацію є передчасним.

Зазначає, що підставою для проведення обов`язкової реструктуризації позивачем, а також судом першої інстанції зазначено саме предмет іпотеки - житлове нерухоме майно, яке використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови відсутності у власності позичальника іншого житлового нерухомого майна, проте згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 314628696, дата та час формування: 09.11.2022 11:41:37, поданої позивачем разом з позовною заявою, вбачається, що у власності ОСОБА_1 знаходиться 1/5 будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Скаржник зазначає, що зазначена позивачем інформація у заяві про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором від 09.11.2022 року невідповідає дійсності, а обов`язкова умова, передбачена підпунктом 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не виконана. Крім того, довідка про місце реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (яка наявна в матеріалах справи) не відображає дійсну інформацію про повний склад сім`ї позичальника.

Відповідач посилається, що підпунктом 10 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про реструктуризацію інформації. Подання недостовірних відомостей у заяві про реструктуризацію та документах, що додаються до неї, є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації.

Стверджує, що позичальник не виконав ані вимогу Закону № 1381-ІХ, ані вимогу банка/кредитора, а тому відмоваАТ КБ «ПриватБанк» позивачеві у проведенні реструктуризації є законною та обґрунтованою.

(2) Позиція інших учасників справи

Одеський апеляційний суд ухвалою від 02.07.2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

АТ КБ «ПриватБанк» копію ухвали про відкриття провадження від 02.07.2024 року отримав 02.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження від 02.07.2024 року та копію апеляційної скарги отримала 08.10.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що положення підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не обмежує права споживача на звернення до банку із заявою про проведення реструктуризації в період перебування в провадженні суду справи за позовом банку про стягнення заборгованості із такого позичальника, а встановлює додатковий (збільшений) строк для подання відповідної заяви у такому випадку. Звертає увагу, що відповідно до Інформаційної довідки, на яку посилається скаржник, в розділі «відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно» майном, належним ОСОБА_1 на праві власності, зазначено лише предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в Інформаційній довідці, в розділі «відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно», а саме відомостях, що стосуються будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 належала 1/5 частка власності на вказане майно, при цьому додатково зазначено, що «Запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 16.02.2022 року 14:03:46 на підставі перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Тобто, з 16.02.2022 року ОСОБА_1 не є власником 1/5 частки будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що надані ОСОБА_1 документи про склад сім`ї повністю відповідають вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», а тому відмова у проведенні реструктуризації є незаконною.

АТ КБ «ПриватБанк» та його представник судові повістки отримали 12.12.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 судову повістку отримала 12.12.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 20.03.2025 року о 14-00 годині, на іншу дату, у зв`язку із тим, що представник АТ КБ «ПриватБанк», Яковлєва-Ангеловська О.А., в цей день перебуває у відрядженні для прийняття участі в судовому засіданні в Ізмаїльськом у міськрайонному суді Одеської області по справі № 946/118/24.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.03.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» про відкладення розгляду справи відмовлено, з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, скаржником доводи викладені в апеляційній скарзі, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», а також не мотивовано необхідність його безпосередньої явки до суду, враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, до організаційної структури якого входить юридична служба.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.03.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 400216317 від 21.10.2024 року, для спростування обставин, які викладені в апеляційній скарзі щодо належності позивачу іншого нерухомого майна на праві власності, крім того, колегія суддів звертає увагу, що витяг з Державного реєстру речових прав не є новим доказом.

Представник ОСОБА_1 Попова О.А. в судовому засіданні просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заява про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором у порядку Закону України «Про споживче кредитування» була надіслана позичальником кредитора рекомендованим листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення 09.11.2022 року на дві адреси АТ КБ «ПриватБанк»: юридичну адресу м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, та адресу для листування м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 30.

У вказаному листі вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Листом від 24.02.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно із законодавством України (зокрема Законом України «Про споживче кредитування») та у зв`язку з пропущенням строків звернення із заявою про реструктуризацію, що встановлені законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування»).

Суд зауважив, що у відповіді банку не вказано яких документів, що вимагалися законом або банком ОСОБА_1 не було долучено, та АТ КБ «Приватбанк» не вимагало у ОСОБА_1 подання інших документів, які не були долучені до заяви, зокрема конкретних додаткових документів про склад сім`ї чи документів про доходи членів сім`ї заявника.

Суд зазначив, що станом день розгляду справи відкрито провадження по справі № 497/1094/15-ц, предметом спору в якій є стягнення заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000347 від 25 липня 2007 року, та наразі відсутнє рішення суду, що набрало законної сили, позичальник має право на подачу заяви про проведення реструктуризації в порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тому відмова відповідача у проведенні реструктуризації, у зв`язку з пропущенням строку звернення із заявою про реструктуризацію є незаконною та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Оскільки зобов`язання, передбачені кредитним договором №ODMLGА00000347, який укладений 25 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», підлягають обов`язковій реструктуризації, то, відмова відповідача у задоволенні заяви позивача від 09.11.2022 року, є незаконною, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання банку провести реструктуризацію кредитного договору.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі:

- наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

- відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

- виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Судом встановлено, що 25 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ODMLGА00000347.

Відповідно до пункту 7.1. кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25 липня 2007 року по 25 липня 2017 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 99 900,00 дол. США на наступні цілі: споживчі цілі, а також у розмірі 10 195,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором, 25 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № ODMLGА00000347, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 73,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12.05.2015 року відкрито провадження у справі № 497/1094/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Болградський районний суд Одеської області ухвалою від 29.01.2024 року зупинив провадження у справі 497/1094/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000347 від 25 липня 2007 року.

Отже на час розгляду даної справи у провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває справа № 497/1094/15-ц, провадження в якій зупинено.

09.11.2022 року ОСОБА_1 звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року в порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

У заяві про проведення реструктуризації ОСОБА_1 , пославшись на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року, зазначив прізвище, ім`я та по батькові позичальника; інформацію про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформацію про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника; інформацію про всі наявні у власності позичальника на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду; інформацію про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду.

До заяви про реструктуризацію від 09.11.2022 року ОСОБА_1 додав документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї: відомості № М5-102482-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 11.07.2022 року та акт-підтвердження проживання від 12.07.2022 року; документи про доходи іпотекодавця (позичальника): лист Головного управління ПФУ в Одеській області від 04.10.2022 року за №1500-0703-8/102742; лист ГУ ДПС в Одеській області від 07.09.2022 року за №19249/6/15-32-12-02-06 та Відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми виплачених доходів і утриманих податків щодо ОСОБА_6 ; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя): інформаційну довідку №314628696 від 09.11.2022 року, інформаційну довідку № 314630496 від 09.11.2022 року, інформаційну довідку №314631882 від 09.11.2022 року.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Листом від 24.02.2023 №20.1.0.0.0/7-230214/32679 АТ КБ «Приватбанк» повідомило про відмову в проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю заяви про реструктуризацію вимогам, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема, Закону України «Про споживче кредитування»); ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/ ненадання яких вимагалось Банком згідно з законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування»); ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування») та у зв`язку з пропущенням строків звернення із заявою про реструктуризацію, що встановлені законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування»).

Зазначені обставини свідчать про те, що АТ КБ «Приватбанк» листом від 24.02.2023 року відмовило ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю заяви про реструктуризацію вимогам, що встановлені згідно з законодавством України, ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, пропущенням строків звернення із заявою про реструктуризацію.Інших підстав відмови ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації лист від 24.02.2023 року, не містить.

При цьому, у листі банку від 24.02.22023 року не вказано в чому полягає невідповідність заяви про реструктуризацію вимогам Закону України «Про споживче кредитування», які документи, що вимагалися законом ОСОБА_1 не було долучено до заяви. АТ КБ «Приватбанк» не вимагало у ОСОБА_1 подання інших документів, які не були долучені до заяви, зокрема конкретних додаткових документів про склад сім`ї чи документів про доходи членів сім`ї заявника.

Встановивши, що кредитний договір укладено між сторонами в іноземній валюті на споживчі цілі; станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня; станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (квартира, загальною площею 73,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ); предмет іпотеки використовується як місце постійного проживання позичальника, що зокрема вбачається з акту-підтвердження про місце проживання від 12.07.2022 року, підписаним мешканцями будинку АДРЕСА_3 , враховуючи ті обставини, що договором іпотеки передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника за адресою розташування житлового нерухомого майна (п. 18.12) та у власності позичальника відсутнє будь-яке інше житлове нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зобов`язання, передбачені кредитним договором № ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 , підлягають обов`язковій реструктуризації.

Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про пропуск позичальником строку на звернення із заявою про реструктуризацію, оскільки у провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває справа № 497/1094/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000347 від 25 липня 2007 року.

Верховним Судом у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21 викладено висновок, що «відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Абзац підпункту 3 пункту Закону України «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк - до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі, і не обмежує його права на звернення із такою заявою під час перебування в проводженні суду справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості, тобто до прийняття остаточного судового рішення.

У справі, яка переглядається встановлено, що на момент подання заяви про реструктуризацію (09.11.2022 року) в Болградськом районному суді Одеської області існувало відкрите провадження у справі № 497/1094/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що провадження у цивільній справі № 497/1094/15-ц не закінчено, остаточне судове рішення прийнято не було.

Оскільки остаточне рішення у справі № 497/1094/15-ц не прийнято як на час звернення із заявою про проведення реструктуризації, так і на час ухвалення судом рішення, то позивач подав заяву про проведення реструктуризації з дотриманням строку, визначеним підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2025 року у справі № 670/543/22; постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 209/800/22.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що направлення 09.11.2022 року ОСОБА_1 на адресу відповідача заяви про реструктуризацію відбулось з дотриманням строку подання такої заяви, визначеному підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Доводи апеляційної скарги про те, що на час подання позивачем заяви про проведення реструктуризації в суді відкрито провадження по справі про стягнення боргу, то заява в цьому разі може бути подана не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у такій справі, оскільки рішення суду не набрало законної сили, то право позивача про проведення реструктуризації банком не порушено, звернення ОСОБА_1 з позовом про зобов`язання банку провести реструктуризацію є передчасним не заслуговують на увагу і є суб`єктивним тлумаченням відповідачем норм права.

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Посилання скаржника на те, що з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна дата формування 09.11.2022 року вбачається наявність у позичальника у власності не лише предмету іпотеки, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а й іншого житлового нерухомого майна 1/5 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , тому зазначена позивачем у заяві про проведення реструктуризації інформація не відповідає дійсності, що є підставою для відмови у реструктуризації, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечено предметом іпотеки, яким є квартира загальною площею 73,2 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що предмет іпотеки використовується як місце постійного проживання позичальника, що зокрема вбачається з акту-підтвердження про місце проживання від 12.07.2022 року, підписаним мешканцями будинку АДРЕСА_3 , оскільки договором іпотеки передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника за адресою розташування житлового нерухомого майна (п. 18.12) та у власності позичальника відсутнє будь-яке інше житлове нерухоме майно.

Під час розгляду справи в судом апеляційної інстанції для встановлення обставин щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка надавалась до заяви про проведення реструктуризації, долучено до матеріалів справи Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дата формування 21.10.2024 року.

З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дата формування 21.10.2024 року щодо об`єкту нерухомого майна житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що у розділі Відомості з реєстру про прав власності на нерухоме майно зазначено власників вказаного нерухомого майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , у кожного по 1/5 частки, підстава свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 28.01.2009 року. Разом з тим, що стосується ОСОБА_1 , то зазначено, що запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 16.02.2022 року на підставі перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У розділі Відомості з державного реєстру речових прав зазначено, що 16.02.2022 року приватним нотаріусом Агбун М.І. не підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено запис про право власності на 1/5 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 16.02.2022 року.

Інформація про те, що запис про право власності на 1/5 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 16.02.2022 року містилася в Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дата формування 09.11.2022 року яка надавалась позичальником разом із заявою про проведення реструктуризації.

Зазначені обставини свідчать про те, що на час звернення із заявою про проведення реструктуризації 09.11.2022 року ОСОБА_1 мав право власності лише на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , тому позичальником зазначено достовірні відомості щодо відсутності у власності позичальника іншого житлового нерухомого майна.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 не виконані вимоги закону № 1381-IХ, а саме надана до заяви про проведення реструктуризації довідка про місце реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відображає дійсну інформацію про повний склад сім`ї позивальника не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; - найменування кредитодавця (повне або скорочене); - інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; - інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); - інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); - інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; - документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Отже підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено перелік документів, які додаються до заяви про реструктуризацію.

При цьому, нормами вказаного закону передбачено, що документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї надаються на вимогу кредитора).

ОСОБА_1 до заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором щодо документів про склад сім`ї було надано відомості № М5-102482-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 11.07.2022 року та акт-підтвердження проживання від 12.07.2022 року.

З відомостей М5-102482-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданих Департаментом надання адміністративних послуг вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 з 03.11.2016 року, ОСОБА_3 з 03.11.2016 року.

Згідно акту-підтвердження від 12.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 з 2006 року по сьогоднішній день. Акт підписано сусідами, головою правління ОСББ «Ювілейне.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин.

АТ Комерційний банк «ПриватБанк» не зверталося до ОСОБА_11 із вимогою про надання документів, на підтвердження інформації зазначеної останнім у заяві про реструктуризацію.

Слід зауважити, що у листі банку від 24.02.22023 року про відмову у проведенні реструктуризації не вказано які документи, що вимагалися законом ОСОБА_1 не було долучено до заяви. АТ КБ «Приватбанк» не вимагало у ОСОБА_1 подання інших документів, які не були долучені до заяви.

Законодавством не передбачено форми довідки про склад сім`ї та не визначено орган, який видає таку довідку.

Відповідачем не надано суду доказів того, що кредитні зобов`язання ОСОБА_1 не підпадають під п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на день звернення ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором зобов`язання позивача відповідали, зазначеним у пункті 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям, у зв`язку з чим наявні, передбачених цим пунктом, усі підстави для проведення реструктуризації.

Щодо вимоги про визнання незаконною бездіяльність банку у не проведенні реструктуризації за договором № ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див., зокрема, постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження

№ 61-11625сво22)).

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).

Процесуально-правовий інструментарій має використовуватись лише для забезпечення визначеності у приватних відносинах, реального та ефективного захисту прав та інтересів, основною передумовою чого є обрання позивачем належного способу захисту його порушеного права/інтересу.

Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2023 року у справі № 372/3603/21 (провадження № 61-11901св23) зроблено висновок про те, що позовна вимога зобов`язати банк здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитним договором спрямована на захист цивільного права споживача, тому обраний спосіб захисту є ефективним та забезпечує реальне поновлення та захист його порушеного права щодо реструктуризації наявного кредитного боргу. Пред`явлення окремої вимоги про визнання неправомірними дій банку щодо відмови в задоволенні заяви про здійснення реструктуризації кредитної заборгованості не є обов`язковим, оскільки суд незалежно від наявності такої вимоги повинен надати оцінку правомірності дій банку.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 465/4230/22 (провадження № 61-16265сво23) зазначено, що «Верховний Суд тривалий час та послідовно впроваджує в судову практику принцип, що процесуально-правовий інструментарій має використовуватись лише для забезпечення визначеності у приватних відносинах, реального та ефективного захисту прав та інтересів, основною передумовою чого є обрання позивачем належного способу захисту його порушеного права/інтересу.

Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх.

З метою проведення реструктуризації зобов`язань позичальника за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року, належним способом захисту прав позичальника є вимога про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення чи невизнання, не потребує пред`явлення додаткових вимог.

Натомість не є такими вимоги про визнання відмови банку незаконною, неправомірними дій банку та інші подібні, оскільки такі вимоги не призведуть до захисту прав позичальника».

Звертаючись до суду із позовом позивач просив визнати незаконною бездіяльність Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у не проведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 за його заявою від 09 листопада 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції не врахував, що належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Належним способом захисту прав позичальника у спірних правовідносинах в цій справі є вимога про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення чи невизнання, не потребує пред`явлення додаткових вимог. Водночас вимога про визнання незаконною бездіяльності банку у не проведенні реструктуризації за валютним кредитом не є належною, адже її задоволення не призводить до захисту прав позичальника.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною бездіяльності у не проведенні реструктуризації за валютним кредитом задоволенню не підлягають.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною бездіяльність Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у не проведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною бездіяльність Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, із двох вимог підлягає задоволенню одна вимога, позивач звільнений від сплати судового збору, судом першої інстанції з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 2147,20 грн (за дві вимоги), то рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року слід змінити, зменшивши стягнутий з Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір з 2147,20 грн до 1073,60 грн.

За подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплачено 3220,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.06.2024 року.

Колегія суддів вважає за необхідне компенсувати АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, частину судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволення апеляційної скарги у розмірі 1283,82 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

АТ КБ Приватбанк за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд звернулося з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 355 ЦПК України.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» АТ КБ Приватбанк повинно при поданні апеляційної скарги сплатити судовий збір у розмірі 2567,64 грн.

Однак скаржником при зверненні до суду із апеляційної скаргою сплачено судовий збір у більшому розмірі, тому судовий збір у розмірі 653,16 грн підлягає поверненню (3220,80 грн 2567,64 грн).

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною бездіяльність Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною бездіяльність Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ODMLGА00000347 від 25 липня 2007 року відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року змінити, зменшивши стягнутий з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір з 2147,20 грн до 1073,60 грн.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1283,82 грн.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк», , з Державного бюджету України сплачений судовий збір у сумі 653,16 грн, згідно з платіжною інструкцією № ZZ428В20RW від 28.06.2024 року на рахунок UA0015757, отримувач ГУК в Од. обл./Малиновськ. р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко