Номер провадження 2/725/2370/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач через свого представника звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з вище вказаним позовом, який за підсудністю передано на розгляд Першотравневому районному суду м.Чернівці.

В обґрунтування вказаного позову позивач посилався на те, що 15.11.2023 року між ТзОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4381786. Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Позичальник підписанням договору підтвердила, що їй була надана інформація про позикодавця та його послуги, а також роз`яснено зміст ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та вона ознайомлена з Правилами надання коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які розміщені на сайті товариства https://clickcredit.ua/informaciya. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Крім того, 20.02.2022 року між відповідачем та ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №74649987 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

В подальшому, 14.06.2021 року між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Зокрема, відповідно до Реєстру боржників №23 від 11.04.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором від 15.11.2023 року №4381786 в сумі 58623,50 грн., з яких: 14750 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 43882,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того, відповідно до Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором від 20.02.2022 року №74649987 в сумі 14170,55 грн. з яких: 3982,10 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188,45 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення права відповідач вказану заборгованість не погасила, не здійснювала жодного платежу на виконання умов договору, а тому за нею рахується вище вказана заборгованість, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, судову практику, умови договорів позики та факторингу, просив стягнути з відповідачки на його користь вище вказану заборгованість за обома договорами та судові витрати.

На вказану позовну заяву представник відповідача направив відзив в якому позовні вимоги не визнав та просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені останньою судові витрати на правову допомогу.

Заперечуючи проти вимог позивача, вказував на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу з 12.07.2013 року по теперішній час в в/ч НОМЕР_1 на посаді штаб-сержанта, а її чоловік має статус учасника бойових дій, а тому на неї поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Звертав увагу на те, що договір факторингу було укладено 14.06.2021 року, а самі договори позики у листопаді 2023 року та у лютому 2022 року, а тому на момент укладення договору факторингу строк виконання за договором ще не настав та відповідні договори укладеними не були. Звертав увагу на те, що позивач до матеріалів справи не надано жодних доказів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за вищезазначеними кредитними договорами, зокрема не надано виписки за картковими рахунками та доказів наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом.

У відповіді на відзив представник позивача вказував на правомірність укладення електронних договорів, обізнаність відповідачки з умовами отримання коштів у позику, а також прийняття нею таких умов. Звертав увагу на те, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів, натомість таких дій остання не вчинила, а її посилання на неотримання коштів на виконання умов договору не підтвердженні доказами.

У письмових запереченнях представник відповідача звертав увагу на порушення позивачем процесуального порядку долучення доказів до матеріалів справи, а також ставив під сумнів належність та допустимість як доказів долучених до матеріалів справи розрахунків заборгованості за договорами. Зазначав, що у долученому до матеріалів справи розрахунку взагалі не міститься жодних підписів, печаток з даними первісних кредиторів. Також, вказаний розрахунок не містять жодної інформації про нарахування заборгованості, не вказана відсоткова ставка, за якою здійснюється нарахування, а також, відсутні дані, стосовно внесення коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позичальником. Додатково звертав увагу на неналежність відступлення права вимоги за вказаними вище договорами та що долучені позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами, а безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами, позивачем надано не було.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови вище вказаних договорів, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №4381786 в сумі 58632,50 грн. та за договором позики №74679987 в сумі 14170,55 грн., а також судові витрати.

В рамках судового розгляду даного спору судом було витребувано докази, а саме з AT «КБ «ПРИВАТБАНК» ( 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) наступну інформацію: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку відкритого у банку 20.02.2022 року; інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку НОМЕР_3 ; виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ); інформацію про надходження 20.02.2022 року на картковий рахунок НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 12000,00 грн.; інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку відкритого у банку 15.11.2023 року; інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку: НОМЕР_4 ; виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ); інформацію про надходження 15.11.2023 року на картковий рахунок НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 15000,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Справа слухалась у відсутності відповідачки та її представника, від останнього до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участь їх участі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, судом встановлено, що 20 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74679987 відповідно до умов якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось надати ОСОБА_2 позику у розмірі 12000 грн. строком на 30 днів (до 22.03.2022 року), з базовою процентною ставкою 1,99 %, за яким нараховується 0,6965 % - знижена процентна ставка на день, 2,7% на день - процентна ставка за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину), орієнтовна реальна річна процентна ставка 906,08 % , орієнтовна загальна вартість кредиту - 14507,40 грн. (а/с 18).

Крім того, 15.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4381786 відповідно до умов якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось надати ОСОБА_2 позику у розмірі 15000 грн. строком на 30 днів (до 15.12.2023 року), з базовою процентною ставкою за перший день користування 26,71 %, а з другого дня - 3,00 %, за яким нараховується 0,01 % - знижена процентна ставка на день, 3,5 % на день - процентна ставка за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину), орієнтовна реальна річна процентна ставка 1732,08 % , орієнтовна загальна вартість кредиту - 19050 грн. (а/с 8).

У пунктах 18 обох з договорів передбачено, якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1 п.2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період воєнного стану/в період карантинних обмежень).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Вказані договори укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що ознайомився на відповідному Інтернет-ресурсі з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Зі змісту вказаних договорів вбачається, що вони підписуються електронним підписом позикодавця та надсилаються для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір, також позичальнику надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним.

Так, договір №4381786 підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 kbnXXcW710, в ньому вказані її РНОКПП, номер паспорта, адреса, телефон, адреса електронної пошти та рахунок. Аналогічно підписано договір № 74679987 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Погодіної А.О. biGz5JvPGI, який також містить інформацію про РНОКПП, номер паспорта, адреса, телефон, адреса електронної пошти та рахунок відповідачки (а/с 10, НОМЕР_5 ).

Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали про витребування доказів, підтверджено надходження 20.02.2022 року на картковий рахунок НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12000,00 грн., а також 15.11.2023 року на картковий рахунок НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 15000,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено укладення між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 вище вказаних договір позики та виконання позикодавцем своїх зобов`язань з передачі позичальнику грошових коштів в сумі, обумовленій умовами договору.

Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що 14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а/с 11).

Згідно п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.2. договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Оскільки такий договір факторингу між фактором та клієнтом був укладений раніше ніж вказані вище договори позики, представник відповідача вважає, що позивач не міг набути права вимоги на підставі такого договору факторингу до відповідача, оскільки її зобов`язання на момент відступлення права вимоги перед клієнтом не існували.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2024 року між між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду до вказаного вище договору факторингу згідно з якою позивачу було відступлено право вимоги за договорами, зазначеними з Реєстрі №20 та №21 (а/с 21).

Як вбачається з витягу з Реєстру боржників №20, який є додатком до Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 14170,55 грн. за договором позики № 74679987 (а/с 23).

Так, до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідно до якого станом на 30.09.2024 року заборгованість відповідача за вказаним договором позики становить 14170,55 грн. (а/с 24).

Крім того, на підтвердження зазначеної суми боргу позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за вказаним договором відповідно до якого розмір заборгованості за відсотками становить 10188,45 грн. (а/с 127-139).

Відповідно до додаткової угоди №22 до вказаного вище договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги за договорами позики відповідно до Реєстрів боржників №22, №23 (а/с 14).

Згідно копії Реєстру боржників №23 до позивача перейшло право вимоги за договором позики № 4381786 на суму 58632,50 грн. (а/с 93).

Також, позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за договором позики № 4381786 відповідно до якого станом на 11.04.2024 року заборгованість відповідача становить 58632,50 грн., з яких 43882,50 грн. залишок відсотків.

Отже, підписаний сторонами договір факторингу з урахуванням додаткових угод та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про доведеність переходу прав вимоги від первісного позикодавця до позивача за вище вказаними договорами позики.

Таким чином доводи відповідача про те, що про те, що договори позики укладені у 2022 та 2023 роках, а договір факторингу укладено 14 червня 2021 року, тобто ще до укладення договорів позики, а тому у позивача не існувало жодних прав вимоги станом на день їх передачі, що відповідно зумовлює відсутність у позивача права вимоги до неї за цими договорами позики, є безпідставними, з огляду на те, що додаткові угоди № 22 від 14.06.2021 року та № 21 від 20.03.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, які передбачають відступлення прав за реєстром боржників № 20 та №23 є невід`ємними частинами договору факторингу № 14/06/21, є чинними, а доказів щодо визнання їх недійсними матеріали справи не містять.

Щодо посилань відповідача про недоведеність належними та допустимими доказами суми заборгованості за вище вказаними договорами позики, слід зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Так, на підтвердження наявності у відповідачки вище вказаної заборгованості позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4381786 та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 74679987, які підтверджують наявність боргу, його походження і розмір(а/с 115-139).

Надаючи оцінку посиланням відповідача на те, що за вказаними договорами позики не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом, оскільки на неї поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", слід зазначити наступне.

Згідно довідки № 08/1694 від 26.09.2024 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , штаб-сержант ОСОБА_1 проходить військову службу з 12.07.2013 року по теперішній час (а/с 72).

Крім того, 09.04.2021 року між відповідачкою та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб та згідно копії посвідчення серії НОМЕР_6 від 23.02.2015 року на ОСОБА_3 поширюються пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а/с 76).

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 травня 2014 року № 1275-VII, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист -військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, яка набрала чинності 23 квітня 2021 року) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

Надані відповідачем документи не підтверджують наявність у неї статусу військовослужбовця, призваного (мобілізованого) на військову службу, оскільки вона проходить таку службу за контрактом, чи статусу учасника бойових дій, а тому не надають їй пільг передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у неї статусу військовослужбовця, що проходить військову службу за контрактом. Наведене узгоджується із правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 4 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19.

Додатково слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів для доведення статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Отже, встановлено спеціальний позасудовий порядок застосування відповідної пільги через звернення позичальника з відповідним пакетом документів до установи банку. У випадку незастосування банком чи іншою фінансовою установою пільги за наявності передбачених для цього законом умов, спір може бути вирішений судом.

Водночас, доказів про те, що відповідач, будучи дружиною учасника бойових дій, повідомила первісного кредитора чи позивача про наявність у неї підстав звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», з відповідним переліком документів, матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору матеріали справи не містять.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 3, 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист -військовослужбовців та членів їх сімей» ст.ст. 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, реквізити ІВAN № НОМЕР_7 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за договором позики № 4381786 від 15.11.2023 року в розмірі 58632,50 грн., з яких: 14750 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43882,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також заборгованість за договором позики № 74679987 від 20.02.2022 року в розмірі 14170,55 грн., з яких: 3982,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188,45 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судовий збір в сумі 3028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна