Справа № 188/3127/24
Провадження № 2/188/998/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Лисяк А.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явилась

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір на період догляду за дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на своє утримання, як матері неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 19.11.2024р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Інших дітей у відповідача на утриманні немає. Крім того, позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, отримує лише соціальну допомогу від держави в зв`язку з народженням дитини.

Позивач у судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлень. Крім того від відповідача двічі надходили клопотання про відкладення розгляду справи, мотивовані тими обставинами, що він не може бути присутнім при розгляді справи, оскільки проходить військову службу, зазначаючи, що він категорично заперечує проти позовних вимог. Між тим, відзив на позовну заяву або письмові заперечення із зазначенням доводів, на підставі яких відповідач не визнає позовні вимоги, до суду направлені не були.

Враховуючи строк розгляду справи, передбачений ЦПК України по вказаній категорії справ, відсутність в матеріалах справи будь-яких обгрунтованих письмових заперечень відповідача з викладенням мотивів та долученими доказами, а також неодноразове належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 03.11.2023р. Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Дитина з дня народження мешкає разом із матір`ю, що підтверджується актом обстеження фактичного проживання від 17.10.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 1992 року народження, проживає разом із донькою ОСОБА_3 , 2023 року народження, яка перебуває на її утримання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює.

У шлюбі між собою сторони на час народження доньки ОСОБА_3 не перебували.

Спірні правовідносини виникли із права матері, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання на період догляду за дитиною у заявленому позові розмірі, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання в позасудовому порядку.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншими юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю та домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивача між сторонами у справі, яка розглядається, досягнуто не було; разом з тим, судом було встановлено, що позивач не працює та перебуває у відпустці про догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При розв`язанні питання щодо розміру аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 80 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, та ураховує стан здоров`я платника аліментів, який є задовільним (доказів на спростування зазначеного надано не було), беззаперечне батьківство відповідача (спростування цього факту від відповідача також не надійшло), через що для суду наявні підстави для присудження до стягнення аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісяця.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що відповідач жодним чином не звільнений від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею трьох років, отже повинен надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 199, 200 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання на період догляду за донькою: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 19 листопада 2024 року і до досягнення донькою трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра