Номер провадження: 22-ц/813/3469/25
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

з участю секретаря судового засідання Губар Д.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»,

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року,

за заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про захист прав споживачів, у якому просила зобов`язати АТ «Акцент-Банк» відновити залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 до стану в якому він перебував перед виконанням платіжних операцій 05.11.2023 року; стягнути з АТ «Акцент-Банк» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України за кожен день від дня списання з її рахунку коштів за несанкціонованою платіжною операцією до дня ухвалення судового рішення.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

АТ «Акцент-Банк» 27.11.2024 року засобами поштового зв`язку, звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Разом із заявою до суду подано клопотання про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що заочне рішення судом ухвалено 26.09.2024 року, копію заочного рішення відповідачу направлено в електронний кабінет 27.09.2024 року об 13:36 годині, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Таким чином, в силу ч.ч. 6,5 ст. 272 ЦПК України, оскільки судове рішення надіслано до електронного кабінету відповідача до 17 години, судове рішення вважається врученими в день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, тобто 27.09.2024 року. Виходячи зі змісту норм ЦПК України відповідач мав право на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а саме з 26.09.2024 року до 26.10.2024 року. Не звернення до суду відповідача у вказаний строк надає йому право на поновлення пропущеного строку з обґрунтуванням такого (ч. 3 ст. 284 ЦПК). Звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення суду, яка надійшла до суду 29.11.2024 року, представник відповідача в порушення вимог ст.127 ЦПК України, не заявляє обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року по справі 523/10067/24, направити заяву про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені для подальшого розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що банком направлялось клопотання щодо поновлення строків подання заяви про перегляд заочного рішення, і суд в своїй ухвалі жодним чином не обґрунтував, чому вказане клопотання як і викладені в ньому обставини вважає не поважними. Зазначає, що відповідачем було помилково порушено порядок оскарження вказаного рішення, однак апеляційна скарга на судове рішення була подана в строки, що говорить про той факт, що відповідач бажав захистити свої права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.01.2025 року роз`яснювалося ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

АТ «Акцент-Банк» копію ухвали про відкриття провадження від 13.01.2025 року отримав 14.01.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження від 13.01.2025 року та копію апеляційної скарги отримала 13.02.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року без змін.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

АТ «Акцент-Банк» судову повістку отримало 31.01.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду за позовом ОСОБА_1 до АТ «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що заочне рішення судом ухвалено 26.09.2024 року, копію заочного рішення відповідачу було направлено в електронний кабінет 27.09.2024 року об 13:36 годині, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. В силу ч.ч. 6,5 ст. 272 ЦПК України, оскільки судове рішення надіслано до електронного кабінету відповідача до 17 години, судове рішення вважається врученими в день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, тобто 27.09.2024 року. Відповідач мав право на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а саме з 26.09.2024 року до 26.10.2024 року. Не звернення до суду відповідача у вказаний строк надає йому право на поновлення пропущеного строку з обґрунтуванням такого (ч. 3 ст. 284 ЦПК). Звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення суду, яка надійшла до суду 29.11.2024 року, представник відповідача в порушення вимог ст.127 ЦПК України, не заявляє обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано АТ «Акцент-Банк» відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 до стану, в якому він перебував перед виконанням платіжних операцій 05 листопада 2023 року, тобто станом на 23:59 год 4 листопада 2023 року. Стягнуто з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 2944,34 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національні суди пріоритетність мають надавати дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національні суди мають забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), зробила такі висновки щодо застосування статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У випадку пропуску строку на подання процесуальних документів є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

АТ «Акцент-Банк» 27.11.2024 року засобами поштового зв`язку, звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення. Разом із заявою до суду подане клопотання про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені залишено без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що копію заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року АТ «Акцент-Банк» отримало 27.09.2024 року о 13:36:38 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Останнім днем строку на подання заяви про перегляд заочного рішення судує 26.10.2024 року.

Заяву про перегляд заочного рішення суду Акціонерне товариство «Акцент-Банк»подало до суду першої інстанції 27.11.2024 року, тобто з пропуском строку встановленого ст. 284 ЦПК України.

Звертаючись до Суворовського районного суду м. Одеси із клопотанням про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року, заявник посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, а саме що строк який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим ніж строк карантину пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також на введення в Україні 24.02.2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року.

Інших причин для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року заявником у клопотанні не зазначається.

Посилання АТ «Акцент-Банк» у клопотанні про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року не заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року розділ XII "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Законом України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до ЦПК України, зокрема, пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Пунктом 2 розділу ХІІ цього ж Закону «Прикінцеві та перехідні положення» визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України, відмінено карантин, який було встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Посилання АТ «Акцент-Банк» у клопотанні про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення на карантинні обмеження, пов`язані із коронавірусом, не можуть бути підставою для поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки Суворовським районним судом м. Одеси заочне рішення ухвалено 26.09.2024 року, тобто після відміни на всій території України карантину, який було встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Разом з тим, питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Від заявника, який звернувся до суду зі спливом строку на оскарження судового рішення вимагається вказати конкретні обставини, які перешкодили можливості своєчасного звернення до суду у визначений законом строк, оскільки необґрунтоване поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд зазначає, що АТ «Акцент-Банк» є юридичною особою, яка має електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення через два місяці після отримання копії заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року, відповідач не зазначив конкретні обставини, які перешкодили або створювали реальні перешкоди щодо можливості своєчасного звернення до суду у визначений законом строк, в тому числі через запровадження воєнного стану. Відсутність належних доказів про існування таких перешкод свідчить про безпідставність відповідних доводів, отже Суворовський районний суд м. Одеси дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяви АТ «Акцент-Банк» про перегляд заочного рішення суду.

Згідно із загальними положеннями ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків, що передбачено у частині другій статті 126 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду. При цьому оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява, а наслідком пропуску строку для подання такої заяви за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник як на обґрунтування обставин пропуску строку посилається на те, що ним помилково оскаржувалосязаочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року до Одеського апеляційного суду, проте на вказані обставини скаржник у клопотанні про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, із яким звертався до Суворовського районного суду м. Одеси, не посилався.

Колегія суддів звертає увагу, що Суворовський районний суд м. Одеси, у відповідності до ч. 4 ст. 265 ЦПК України, в резолютивній частині заочного рішення від 16 вересня 2024 року зазначив порядок оскарження заочного рішення відповідачем до суду, що його ухвалив.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, АТ «Акцент-Банк» звернулося з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2024 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк», на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені визнано неподаною та повернуто апелянту.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 25.10.2024 року АТ «Акцент-Банк» отримало 26.10.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Проте, як зазначалося вище, заяву про перегляд заочного рішення суду Акціонерним товариством «Акцент-Банк»подано до суду першої інстанції 27.11.2024 року.

Отже АТ «Акцент-Банк» не надано доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних непереборних труднощів для подання до суду першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення, в строки, визначені частиною другою статті 284 ЦПК України, з дня отримання тексту заочного рішення 27.09.2024 року, а обставини на які посилається скаржник такими не є.

Посилання скаржника, що суд в своїй ухвалі жодним чином не обґрунтував чому клопотання щодо поновлення строків подання заяви про перегляд заочного рішення, як і викладені в ньому обставини, вважає не поважними, апеляційний суд відхиляє, оскільки судом першої інстанції надано оцінку обставинам пропуску АТ «Акцент-Банк» строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, та обґрунтовано залишено без розгляду заяву про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені. Проте надавши оцінку обставинам суд першої інстанції у резолютивній частині не зазначив про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку, тому ухвалу суду слід змінити, доповнивши резолютивну частину ухвали абзацом першим наступного змісту: «У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року відмовити.». Абзац перший резолютивної частини вважати абзацом другим. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені, проте допустився помилки в резолютивній частині, тому ухвалу суду слід змінити, доповнивши резолютивну частину ухвали абзацом першим наступного змісту: «У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року відмовити.». Абзац перший резолютивної частини вважати абзацом другим. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Подання учасником справи заяви про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено, - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Подібні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 463/12950/21 (провадження № 61-403 св23), постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 523/15909/18.

20.03.2025 року в день розгляду справи, до Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн, а саме складання відзиву на апеляційну скаргу в цивільній справі № 523/10067/24.

До заяви про стягнення судових витрат додано ордер про надання правничої допомоги Серії ВН № 1479037, договір про надання правової допомоги від 17 лютого 2025 року № 17/02, квитанцію від 21.02.2025 року, акт наданих послуг від 21.02.2025 року за договором «Про надання правової допомоги» № 17/02.

Частина 1 статті 42 ЦПК України визначає, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У частинах 5-6 статті 43 ЦПК України визначено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Частиною 7 статті 43 ЦПК України передбачено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 не додано до заяви про розподіл судових витрат доказів направлення (надання) іншим учасникам справи (відповідачу АТ «Акцент-Банк») копії заяви про розподіл судових витрат разом із доданими до неї документами.

Отже, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , не дотримані вимоги статті 183 ЦПК України стосовно порядку подання доказівпри поданні заяви про розподіл судових витрат.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про розподіл судових витрат підлягає поверненню заявнику без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню з зазначеною заявою після усунення обставин, що стали причиною її повернення.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року змінити, доповнити резолютивну частину ухвали абзацом першим наступного змісту: «У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року відмовити.». Абзац перший резолютивної частини вважати абзацом другим.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат повернути заявнику без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко