ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/667/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6603/24 Категорія: 304030000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Сучила А.О. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 (повний текст складено 10.01.2025, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання недійсною угоди,

в с т а н о в и в :

у серпні 2024 року позивач ОСОБА_2 , через представника адвоката Сучило А.О., звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання недійсною угоди, якою просив визнати недійсною угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території №1285 від 06.02.2023, укладену між ОСОБА_2 та Черкаською міською радою та вирішити питання щодо судових витрат у зв`язку із розглядом справи.

Позов мотивовано тим, що у 2021 році ОСОБА_2 в установленому законом порядку набув право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 . 06.02.2023 землевласник - Черкаська міська рада та землекористувач ОСОБА_2 уклали між собою угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території №1285, об`єктом якої згідно із п.1.1., є частина прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , яку використовує землекористувач, маючи у власності нежитлове приміщення за вказаною адресою з реєстраційним номером: 101 (запис у ДРРП про право власності від 17.12.2021 №45746320).

Позивач переконаний у невідповідності укладеної між сторонами Угоди законодавству України, що є підставою для визнання Угоди недійсною, а Положення спірної Угоди суперечать чинним на момент її укладення нормам конституційного, податкового та земельного законодавства.

Так, зважаючи на приписи податкового законодавства плата за землю як обов`язковий платіж у складі податку на майно справляється у формі земельного податку або орендної плати. У даному випадку плата за землю мала справлятися у формі орендної плати за землю з фізичних осіб, однак оскільки договір оренди відсутній, то ОСОБА_2 фактично не має підстав для користування ділянкою на умовах оренди та сплати коштів саме як орендної плати за таке користування, а Черкаська міська рада не має права отримувати орендну плату або вимагати її сплату.

Законодавством не встановлено такий вид податку чи обов`язковий платіж, як плата за користування прибудинковою територією, а тому не підлягає сплаті позивачем, і, відповідно, оспорювана Угода не відповідає законодавству України, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсною.

ОСОБА_2 , який є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному житловому будинку та, якому земельна ділянка, відповідно до вимог законодавства України, у оренду, користування чи у власність не надавалася (на період дії Угоди вона і не була об`єктом цивільних прав, адже ще не була сформованою), - не повинен сплачувати відповідачу обов`язковий платіж за користування прибудинковою територією за Угодою, оскільки позивач на день укладення Угоди від 06.02.2023 не був ні власником, ні постійним користувачем, ні орендарем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а сама Угода не містить істотних умов договору оренди землі, тому не є договором оренди землі, у розумінні Земельного Кодексу України та Закону України Про оренду землі.

Крім того, на думку позивача, надані відповідачем розрахунки проведені, виходячи з розміру площі 189,0 кв.м без зазначення джерела походження цих вихідних даних, а також складені за різні проміжки часу, тобто не в момент укладання між сторонами основної Угоди від 06.02.2023: розрахунок плати за користування частиною прибудинкової території відноситься до періоду часу, що передує укладенню спірної Угоди між сторонами по справі, а саме з 17.12.2021 по 30.11.2022 року (п.3.2. Угоди). Вказані розрахунки підписані лише представником від Черкаської міської ради, при цьому інша сторона Угоди - ОСОБА_2 зазначені розрахунки, які є невід`ємною частиною Угоди (з огляду на п. 6.1. Угоди), не підписував. Не містить особистого підпису ОСОБА_2 і ще одна невід`ємна частина Угоди - розрахунок частки та площі для нарахування плати за користування частиною прибудинкової території, тому ці частини були раніше односторонньо видані, аніж погоджені сторонами, і ОСОБА_2 належним чином не був ознайомлений із суттю зазначених документів.

03.08.2023 між сторонами було укладено Додаткову угоду про дострокове розірвання Угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 06.02.2023 №1285 по вул. Пастерівській, 11, за п. 1 якої Сторони вирішили розірвати Угоду за згодою сторін з 05.06.2023 (дата державної реєстрації права постійного користування ОСББ ЮГОСЛАВСЬКИЙ на земельну ділянку), що не звільняє позивача, як на його думку, визнати Угоду недійсною.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 у задоволенні позову відмовлено з посиланням на те, що між сторонами була укладена угода (договір) із істотними умовами про предмет договору, тобто сторони досягли згоди щодо всіх умов, прав та обов`язків. Крім того, обставинам, на які посилається сторона позивача у даній позовній заяві була дана судом правова оцінка під час розгляду справи за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 06.02.2023 (справа №711/1577/24), про що зазначено у рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.07.2024 та постанові Черкаського апеляційного суду від 11.09.2024. Позивач звертаючись до суду із даним позовом намагається переоцінити вже оцінені попередніми судовими рішеннями докази, при цьому, не зазначивши жодних нових обставин, які б не з`ясовувалися при розгляді цивільної справи №711/1577/24, і за яких ця угода підлягала би до визнання її недійсною, з огляду на норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Сучило А.О., 26.02.2025 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тими ж доводами, що і позовну заяву, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, скаржник, зокрема, вказав на помилковість висновку суду щодо намагання позивача переоцінити вже встановлені попередніми судовими рішеннями доказів при розгляді цивільної справи №711/1577/24, посилаючись на те, що предметом розгляду тієї справи було справляння плати за користування частиною прибудинкової території та виконання стороною угоди взятих на себе зобов`язань, в той час як дана справа стосується визнання недійсною цієї угоди. На момент розгляду справи №711/1577/24, задовольняючи позовні вимоги Черкаської міської ради виходив з того, що угода про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 06.02.2023 не була визнана недійсною. Відтак, на думку скаржника, суд не надавав належної оцінки щодо наявності підстав за якими така угода має бути визнана недійсною, оскільки це не було предметом розгляду справи №711/1577/24.

Скаржник вказав про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.02.2023 між Черкаською міською радою (землевласник) та фізичною особою ОСОБА_2 (землекористувач) укладено Угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, яка зареєстрована в управлінні земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради 06.02.2023 за № 1285.

Об`єктом угоди є частина прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , яку використовує землекористувач, маючи у власності частину нежитлового приміщення за вказаною адресою з реєстраційним номером: 101 (запис у ДРРП про право власності від 17.12.2021 № 45746320). Угода укладена терміном на три роки до 01.12.2025 (п.п. 1.1., 2.1. Угоди).

Пунктами 3.1., 3.4. Угоди передбачено, що за користування частиною прибудинкової території землекористувач сплачує плату у грошовій формі у розмірі, визначеному згідно із рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2005 № 793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території» та рішення Черкаської міської ради від 23.12.2021 № 16-22 «Про бюджет Черкаської міської територіальної громади на 2022 рік 0)».

З 01.12.2022 щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території складає 1663,98 грн. та сплачується землекористувачем до 10-го числа місяця наступного за звітним на розрахунковий рахунок.

Відповідно до пункту 3.2. Угоди землекористувач, що використовує земельну ділянку, площею для нарахування 189,0 кв.м за адресою: вул. Пастерівська, 11, з порушенням вимог статті 206 Земельного Кодексу України, чим завдає збитків землевласнику, зобов`язується відшкодувати кошти в розмірі 19017,86 грн. до 10 числа місяця, наступного за звітним, на балансовий рахунок: UA0023759, одержувач платежу: ГУК у Черкаській області/тг м. Черкаси/18010900, , Банк: Казначейство України (ЕАП) призначення платежу: орендна плата за землю з фізичних осіб за період за період з 17.12.2021 по 30.11.2022.

Пунктом 3.5 Угоди встановлено, що в разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цієї Угоди.

Також, п.6 цієї Угоди передбачено, що невід`ємною частиною Угоди є: розрахунок плати за користування частиною прибудинкової території; розрахунок частки та площі для нарахування плати за користування частиною прибудинкової території.

Крім того, встановлено, що 03.08.2023 між Черкаською міською радою (землевласник) та ОСОБА_2 (землекористувач) укладено Додаткову угоду про дострокове розірвання Угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 06.02.2023 № 1285, якою сторони вирішили розірвати Угоду за згодою сторін з 05.06.2023 (дата державної реєстрації права постійного користування ОСББ «ЮГОСЛАВСЬКИЙ» на земельну ділянку).

Пунктом 2 Додаткової угоди встановлено, що сторони не звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, що виникли по Угоді до моменту укладення даної додаткової угоди та від обов`язку виконання зобов`язання, що виникли в період дії Угоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.07.2024 (справа №711/1577/24) стягнуто із ОСОБА_2 на користь Черкаської міської ради заборгованість за Угодою про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 06.02.2023 №1285 у розмірі 30504,88коп. та вирішено питання про судові витрати. Постановою Черкаського апеляційного суду від 11.09.2024 вказане рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Станом на час розгляду справи, встановлено, що рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2005 № 793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території» є чинним. Крім того, цим же рішенням затверджено Положення про справляння плати за користування частиною прибудинкової території (Додаток). Установлено, що юридичні та фізичні особи, які мають у власності (користуванні) нежитлові приміщення та використовують частку прибудинкової території укладають строкові угоди (до трьох років) про справляння плати за користування частиною прибудинкової території.

Також, встановлено, що рішенням Черкаської міської ради №16-22 від 23.12.2021 «Про бюджет Черкаської міської територіальної громади на 2022 рік 0)», на підставі якого, зокрема, і була укладена між сторонами Угода від 06.02.2023, у п. 23 зазначено про те, що юридичні та фізичні особи, які мають в житловому багатоквартирному будинку у власності або користуванні нежитлові приміщення, укладають з міською радою строкові угоди про плату за користування частиною прибудинкової території з розрахунком площі (частки) для нарахування такої плати у порядку, визначеному рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2006 №793.

Правовідносини, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1-3 статті 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 п. 14.1ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 16 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 3 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Статтею 14 ПКУ визначено, що плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

За змістом вказаних приписів законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, що за обставин цієї справи не мало місця.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Частиною 7 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування.

Зважаючи на приписи ст. 206 ЗК України щодо оплатності користування землею в Україні, а також те, що чинне законодавство не передбачає звільнення від плати за користування об`єктами комунальної власності, в тому числі і прибудинковою територією у разі неоформлення правовстановлюючих документів на землю міська рада, як власник землі, та відповідач, як землекористувач, в силу того, що являється власником нерухомості, розташованої на земельній ділянці комунальної власності, уклали угоду про справляння плати за землю, якою передбачили зобов`язання відповідача здійснювати систематичну оплату за використання відповідної земельної ділянки.

Крім того, відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреб фізичних чи юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та/ або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належать такі повноваження, як встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; управління об`єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації та ін.

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Крім того, чинне законодавство встановлює також відповідальність за несплату коштів за користування прибудинковою територією (ч. 2 ст.14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Так, статтею 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки та приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

З огляду на викладені обставини справи та норми права, які їх регулюють, сторони у даній справі дійшли згоди щодо укладення іншого договору (угоди про справляння плати за землю) з істотними умовами щодо предмету цього договору, згоди щодо всіх умов, прав та обов`язків. Укладена між сторонами угода про справляння плати за землю не суперечить правопорядку держави та за змістом відповідає свободі договору у розумінні ст. 6 ЦК України.

Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, яким, на переконання апеляційного суду, дано обґрунтований, застосованими нормами права аналіз, який не потребує переоцінки судом апеляційної інстанції.

Доводи скаржника щодо помилковості висновків суду першої інстанції про намагання позивача переоцінити встановлені попередніми судовими рішеннями у справі №711/1577/24 доказів, оскільки справи мають різний предмет позову, висновків суду не спростовують, адже оскаржуваним рішенням суду проаналізовано всі норми права, які регулюють правовідносини між сторонами у цій справі, надані докази та посилання. Доводи ж апеляційної скарги зводяться до незгоди з ухваленим рішенням у цій справі, яке, на думку апеляційного суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.12.2024 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.12.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 09.04.2025.

Суддя-доповідач

Судді