ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3224/25 Справа № 185/8677/24 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року у складі судді Болдирєвої У.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування обтяження щодо нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 23 грудня 2003 року керівником органу приватизації виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, є співвласником будинку АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що 04 квітня 2024 року отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої дізнався про те, що 17 жовтня 2006 року за № 3904660 Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було здійснено обтяження у вигляді заборони відчуження на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 за вимогою відділення № 2992 АТ «Ощадбанк», підстави обтяження відсутні, власником будинку вказаний ОСОБА_2 .

Окрім цього, 27 листопада 2006 року за № 4120181 Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області здійснено обтяження у вигляді заборони відчуження на будинок АДРЕСА_1 на підставі договору застави від 19 вересня 1994 року, власником будинку вказаний ОСОБА_3 .

Оскільки ніякого відношення до договору застави та вимог АТ «Ощадбанк» разом з іншими співвласники вказаного будинку він немає, вимушений звернутися до суду та просити скасувати та припинити обтяження заборони, накладене Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 3904660 від 17 жовтня 2006 року в Єдиному реєстрі заборон; на будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 4120181 від 27 листопада 2006 року в Єдиному реєстрі заборон.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про вчинення нотаріальної дії, а матеріали справи не містять постанови нотаріуса про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, а тому звернення позивача до суду є передчасним та задоволенню не підлягають.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 було видано у грудні 2003 року, тобто до внесення відповідних записів про обтяження (заборону) на це нерухоме майно, отже, на момент внесення записів про обтяження у 2006 році це майно не належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені власниками нерухомого майна у записах про обтяження. Вказує, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або рішенням суду, в інших випадках., передбачених законом.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ Державний ощадний банк України просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження (наказу) органу приватизації від 23 грудня 2003 року № 22359 відділом по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на житло, будинок АДРЕСА_1 , та 08 січня 20014 року здійснена державна реєстрація права власності.

У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про наявність двох обтяжень (заборон) на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , а саме: обтяження № 3904660 зареєстроване Першою павлоградською державною нотаріальною конторою 17 жовтня 2006 року, підставою обтяження вказана заява Ощадбанку № 2992 місто Павлоград, власником майна зазначений ОСОБА_2 . Обтяження № 4120181 зареєстроване Першою павлоградською державною нотаріальною конторою 27 листопада 2006 року, підставою обтяження вказаний договір застави від 19 вересня 1994 року, власником майна зазначений ОСОБА_3 . Отже, на момент здійснення записів про обтяження, це майно вже не належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у відповідних записах зазначені власниками нерухомого майна.

За змістом листа АТ «Ощадбанк» на звернення ОСОБА_1 , у банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно за відсутності документів, що свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. На момент внесення даних в реєстр обтяжень було встановлено граничний строк зберігання кредитних справ 10 років.

Перша павлоградська державна нотаріальна контора листом від 26 липня 2024 року відмовила ОСОБА_1 у наданні копії вимоги або постанови чи рішення АТ «Ощадбанк» щодо слугувало підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна, оскільки останній не брав участі у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з цим, на теперішній час відсутні відомості про наявність будь-яких невиконаних кредитних зобов`язань ОСОБА_1 та інших співвласників будинку АДРЕСА_1 перед АТ «Ощадбанк», виконання яких забезпечувалося заставою нерухомого майна.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Як визначено статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав.

У даному випадку обтяження (заборона) на нерухоме майно зареєстроване Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.

Главою 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона.

Заборона відчуження майна накладається зокрема: - за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку (квартири); - при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором.

Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), а також в інших випадках, передбачених законом. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна.

Згідно з положеннями статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем не було доведено, що він звертався до нотаріальної контори, яка здійснила накладення заборони відчуження нерухомого майна з заявою про вчинення нотаріальної дії, а саме, зняття цієї заборони. Слід зазначити, що матеріали справи не містять постанови нотаріуса про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії щодо скасування обтяження (заборони відчуження) нерухомого майна.

Отже, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку із його недоведеністю належними та допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або рішенням суду, а тому наявні правові підстави для задоволення позову та скасування обтяження (заборони) на нерухоме майно, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом надано на ці доводи вичерпну відповідь, вказані доводи суперечать матеріалам справи, а судом першої інстанції в свою чергу було в повному обсязі з`ясовано всі обставин, необхідні для вирішення спору у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи та дійшов невірного висновку про відмову у позові, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані скаржником до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 квітня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна