РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1212/25

провадження у справі №2/0285/937/25

10 квітня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді

Сташківа Т.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ :

27.02.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 43 000 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 21 000 грн; заборгованість за комісією в розмірі 2 000 грн, а також судовий збір в розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 09.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 20 000 грн. зі сплатою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та кінцевим терміном повернення коштів - 08.02.2022 року. ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 43 000 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 21 000 грн; заборгованість за комісією в розмірі 2 000 грн 16.07.2024 року укладено договір, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

24.03.2025 року представник відповідача подав письмові пояснення, у яких просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Також відсутні відомості щодо відкриття відповідачем відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на цей кредитний рахунок, як відсутні також докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особових рахунках позичальника). Також у письмових поясненнях представник відповідача посилається на рішення Новоград-Волинського суду Житомирської області, ухвалених у аналогічних справах за позовами ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 20 000 грн. зі сплатою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та кінцевим терміном повернення коштів - 08.02.2022 року (а.с. 5).

Кредитор належним чином виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором (а.с. 11).

Відповідач не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором належним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 43 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 21 000 грн; заборгованість за комісією в розмірі 2 000 грн (а.с. 17).

16.07.2024 року укладено договір, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді.

Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Згідно із п. 1.5.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 08.02.2022 року (а.с. 5).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню за період з 09.01.2022 року до 08.02.2022 року в розмірі 6000 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 09.02.2022 року до 16.07.2024 року необхідно відмовити, оскільки такі проценти нараховані після закінчення строку кредитування (а.с. 17).

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту також підлягають задоволенню, оскільки Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19).

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, не заслуговують ну увагу, оскільки згідно платіжного доручення від 09.01.2022 року ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти в розмірі 20 000 грн. на банківську картку Mastercard отримувача: ОСОБА_1 (а.с. 11).

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо відкриття відповідачем відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на цей кредитний рахунок, як відсутні також докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особових рахунках позичальника).

Умови укладеного кредитного договору не містять положень про необхідність відкриття ТОВ «Мілоан» кредитного рахунку (банківської картки) для відповідача. За змістом п. 2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок позичальника. Відповідач в силу вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не був позбавлений можливості спростувати доводи позивача про користування позичальником кредитними коштами, та на спростування таких доводів надати суду докази про рух коштів на його особовому рахунку (банківській карті), однак таким правом відповідач не скористався.

Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на рішення Новоград-Волинського суду Житомирської області, ухвалених у подібних справах за позовами ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором (№.№. 285/4377/23; 285/6398/23; 285/7475/23; 285/5499/23; 296/1106/24; 758/2037/24; 285/1784/24; 285/1788/24; 285/1783/24; 285/1790/24; 285/2499/24; 285/3021/24; 285/2495/24; 285/3804/24; 285/3493/24; 285/3024/24; 285/3119/24; 285/4728/24; 285/6166/24), оскільки обставини справ у вказаних справах не є релевантними обставинам цієї справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 28 000 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6 000 грн (за період з 09.01.2022 року до 08.02.2022 року); заборгованість за комісією в розмірі 2 000 грн, судовий збір в розмірі 1 971 гривні 72 копійки.

У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з з 09.02.2022 року до 16.07.2024 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішенні виготовлено 10.04.2025.

Суддя Т. Б. Сташків