КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/4047/17 Головуючий у суді І інстанції: Сердинський В.С.
провадження №22-ц/824/10/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Сушко Л.П.,

суддів: Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній власності.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником 3/4 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які вона набула у власність за договором дарування, укладеним між нею та ОСОБА_3 , посвідченим 15 березня 2017 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрованим у реєстрі за № 451. 15 березня 2017 року між нею та ОСОБА_3 також укладено договір дарування 3/4 часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0612 га, кадастровий номер :01:057:0046, що розташована по АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/4 частки зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_1 ..

Посилаючись на те, що між нею та відповідачем існує спір щодо порядку користування належними їм частками, ОСОБА_2 просила провести поділ зазначеного нерухомого майна шляхом виділу їй у натурі частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами згідно з варіантом № 5 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна.

Зустрічну позовну заяву обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , 1940 року народження, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, призначену для його обслуговування.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли спадкоємці першої черги за законом. Він, як син спадкодавця, та дружина померлого ОСОБА_3 .. Однак, ще до оформлення ним свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_3 , маючи право лише на частку у спадковому майні, одноособово ним розпорядилася.

Крім того вказував на те, що на момент вчинення договорів дарування частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 його мати ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки понад три роки страждала на психічний розлад, внаслідок чого навіть втратила здатність сприймати його як свого сина.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив визнати нікчемними:

- договір дарування частки житлового будинку від 15 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрований у реєстрі за № 451;

- договір дарування частки земельної ділянки від 15 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрований у реєстрі за № 453.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року, первісний позов задоволено. Виділено в натурі на праві власності ОСОБА_2 , 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту № 5 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №21/07/17 від 21 липня 2017 року, згідно якого на 3/4 частки виділяється: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна, площею 2,9 кв.м., 1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, площею 4,4 кв.м., 1-6 - кухня, площею 25,7 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., 1-14 - веранда, площею 2,2 кв.м., 1-5 підвал, площею 6,2 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай - «Б», вбиральня-душ - «Г», 3/4 огорожі - «N», 3/4 тротуару - «Т». У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на його незаконність, необґрунтованість, ухвалене з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги його звернення про факт протизаконного викрадення документів на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване на його батька ОСОБА_4 , який був одноосібним власником усього майна. Судом не було прийнято до уваги факт повної відсутності підтвердження наявності права на спільне майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Право власності начебто на частину майна, ОСОБА_2 отримала на підставі Договорів дарування, договори дарування оформлені від імені ОСОБА_3 .. Дані договори дарування від 15 березня 2017 року є підробкою, оскільки дарують майно, право на яке не існувало. ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про спадкування права на частку землі та будинку не мала жодного права на оформлення договорів дарування, оскільки майно було у спільному користуванні, його розмір не визначено, а значить він та його мати мали рівні права на користування майном, а не його продаж або дарування. Просив скасувати в повному обсязі рішення Броварського міськрайонного суду від 12 грудня 2018 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що апелянтом не подано доказів зазначеного у апеляційній скарзі, зокрема не надано доказів, які б підтверджували факт викрадення майна чи документів. Крім цього, батько відповідача не був одноосібним власником усього майна, як про це зазначає апелянт, оскільки це майно він набув у шлюбі із своєю дружиною ОСОБА_3 , тобто матір`ю позивача. У будь-якому випадку, як дружина, ОСОБА_3 мала право на 1/2 частку майна як його законний власник. Спадщина відкрилася на 1/2 частку майна яка належала спадкодавцеві ОСОБА_4 .. Дружина і син спадкодавця прийняли спадщину у рівних частках, тобто по 1/4 частці кожен. ОСОБА_3 скориставшись своїм правом і отримала відповідні свідоцтва. ОСОБА_3 здійснила відчуження своєї частки у майні у спосіб передбачений законом: уклала договори дарування свого майна. Крім цього, зазначає, що відповідачем у встановленому законодавством порядку не був спростований висновок експертного дослідження. Судом було обрано найбільш прийнятний варіант розподілу з найменшим відхиленням від ідеальних часток сторін, що не потребує значних робіт та витрат при переобладнанні з урахуванням усіх істотних обставин справи. Відповідач не подав жодних письмових, речових доказів, висновків експертів щодо неможливості поділу будинку, хоча таке його право гарантоване. Просила, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Ступак О.В., Гулейкова І.Ю., Погрібного С.О., Усика Г.І., Яремка В.А. від 11 листопада 2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року повернуто справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розгляду позовної вимоги про виділення в натурі 3/4 частки земельної ділянки до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2021 року залишено без розгляду позовну вимогу ОСОБА_2 про виділення в натурі на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:057:0046, площею 0,0612 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року по справі призначено судову будівельно-технічної експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

17 листопада 2022 року до Київського апеляційного суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернуті матеріали цивільної справи № 361/4047/17 без виконання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року задоволено клопотання позивача та зупинено провадження у вказаній справі на час проведення будівельно-технічної експертизи.

06 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи та висновок експерта № 3894/23-42 від 19.02.2025 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 361/4047/17.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17, підтверджена можливість поділу житлового будинку на 3/4 та 1/4 частки у натурі з виділом сторонам ізольованих квартир. З огляду на зазначений висновок, та з урахуванням додаткових пояснень судового експерта ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо технічної можливості поділу житлового будинку у натурі, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про поділ житлового будинку з виділом у натурі її частини згідно з варіантом № 5 висновку експерта.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дарувальник ОСОБА_3 на момент укладення оспорюваних договорів дарування (15 березня 2017 року) страждала на психічне захворювання, внаслідок чого не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, або вчинила їх під впливом обману чи тяжкої життєвої обставини, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання зазначених правочинів недійсними.

Крім того, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, та земельна ділянка, призначена для його обслуговування, були нажиті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у шлюбі, тому після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина лише на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна, іншим власником якого, в силу вимог частини 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, була ОСОБА_3 , яка після смерті чоловіка отримала у порядку спадкування ще 1/4 частину домоволодіння. Наведене спростовує доводи відповідача про те, що на момент укладення оспорюваних договорів дарування на користь позивача, ОСОБА_3 не могла на власний розсуд розпорядитися 3/4 частками у вказаному майні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 15 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір дарування частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В. та зареєстрований у реєстрі за № 451, за умовами якого ОСОБА_2 прийняла у дар 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Того ж дня, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір дарування частки земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О.В., зареєстрований у реєстрі за № 453, за умовами якого ОСОБА_2 прийняла у дар 3/4 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0612 га, кадастровий номер :01:057:0046, що розташована по АДРЕСА_1 .

Інша 1/4 частка зазначеного нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану садибного будинку технічного паспорту від 10 червня 2009 року, виготовленого Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», будинок АДРЕСА_1 складається з приміщень, які мають такі позначення та площу: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв. м; 1-2 - ванна, площею 2,9 кв. м; 1-3 - туалет, площею 1,0 кв. м; 1-4 - кладова, площею 4,4 кв. м, 1-5 - підвал, площею 31,4 кв. м; 1-6 - кухня, площею 22,0 кв. м; 1-7 - коридор, площею 17,4 кв. м, 1-8 - ванна, площею 4,0 кв. м; 1-9 - туалет, площею 1,0 кв. м;1-10 - кухня, площею 10,7 кв. м;1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв. м; 1-12 - житлова кімната, жилою площею 23,5 кв. м; 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв. м, І - веранда, площею 2,2 кв. м. Загальна площа будинку - 185,2 кв. м, житлова площа - 72,6 кв.м. До будинку примикають наступні надвірні будівлі і споруди: сарай - «Б», душ-вбиральня - «Г», огорожа - «Н», тротуар - «Т».

Згідно з висновком судового експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17 поділ домоволодіння АДРЕСА_1 на та частки з виділом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ізольованих квартир, можливий, оскільки ідеальні частки 138,9 кв. м. та 46,3 кв.м., а мінімально необхідно 30,0 кв.м., але з урахуванням фактичного об`ємно-планувального рішення будинку даний розподіл можливий лише з відступами від ідеальних часток, за умови компенсації цих відступів, з огляду на, що експертом запропоновано 5 варіантів поділу будинку з відповідними схемами.

У висновку також зазначено, що необхідні переобладнання (влаштування входів до кожної із частин будинку з цокольного поверху тощо) та вартість витрат на ці переобладнання експерт не розглядав. Так як для розподілу будинку на дві ізольовані квартир необхідно провести ремонтно-будівельні роботи по відокремленню інженерних комунікацій (електропостачання, газопостачання) та влаштуванню ізольованих інженерних мереж для кожної квартири: газопостачання, електропостачання тощо, із зазначенням конкретних конструктивних рішень та матеріалів, які застосовуються, для цього необхідно розробляти проєктну документацію та затверджувати і погоджувати її з відповідними установами та зацікавленими особами у встановленому чинним законодавством порядку. Розробка, затвердження та погодження проектної документації не входить до компетенції судового експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 листопада 2023 року в справі № 761/28358/15-ц (провадження № 61-6663св23), від 10 травня 2023 року в справі № 154/3029/14-ц (провадження № 61-5044св21).

У постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року в справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20), зазначено, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».

З метою вирішення питання щодо можливості виділу позивачці ОСОБА_2 конкретної частини будинку, а відтак вирішення спору між сторонами ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституті судових експертиз (КНДІСЕ). На вирішення експертизи поставлено питання:

1. Які варіанти виділу (поділу) будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на 3/4 частин та 1/4 частину?

2. Чи потребують втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування переобладнання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , при виділу (поділу) будинку та чи необхідно отримання відповідних дозвільних документів для такого втручання?

3. Чи вплине на несучу здатність та загальний технічний стан (аварійність) поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , на 3/4 частини та 1/4 частину?

4. Яка вартість необхідних переобладнань для ізольованого користування виділеними частинами житлового будинку, відповідно до запропонованих варіантів для кожної із сторін?

5. Яким чином можливо вирішити питання про виділ частки позивача з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а саме щодо сплати компенсації, з урахуванням права відповідача у надвірних будівлях та спорудах, якими є сарай "Б" та вбиральня-душ "Г", у розмірі, що відповідає його частці в житловому будинку?

На виконання вимог ухвали апеляційного суду 06 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 3894/23-42 від 19.02.2025 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 182-205 том 3).

У вказаному висновку експерт, дійшов настуних висновків:

1. Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 між співвласниками (на та частки), технічно можливо лише з відступом від рівності часток співвласників та при умові проведення одночасно з поділом будівельних робіт з переобладнання будинку для приведення частин будинку у відповідності до вимог пунктів 5.18, 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Можливі варіанти поділу будинку розраховані та описані в дослідницькій частині та зображені на схемах в додатках 1 та 2 до висновку.

2. Одночасно з поділом необхідно проведення будівельних робіт з переобладнання будинку для приведення частин будинку у відповідність до варіанту поділу та до вимог пунтків 5.17, 5.19, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення», а саме: влаштувати кухню та інші необхідні приміщення в частині квартири ІІ співласника. Вартість і поточний перелік робіт по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування, залежить від прийнятих(об`ємно-планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою у встановленому законом порядку проектно-кошторисною документацією. Розробка проектної та проектно-кошторисної документації не відноситься до діяльності Київського НДІ судових експертиз.

3. Будинок АДРЕСА_1 згідно наданих документів побудований в 1997 році, згідно нормативного фізичного зносу, його знос становить орієнтовно 28%, що згідно п. 2, таблиці 5.1 СОУ ЖКГ 75.11 - 35077234.0015:2009 відповідає задовільному технічному стану, при якому «Елементи будівлі в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільнішій на цій стадії». Згідно п. 2.4.3. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» періодичність проведення поточного ремонту, враховуючі технічний стан, визначається власником будинку. Дані про аварійність будинку в наданих матеріалах відсутні.

4. Вартість відокремлення частин будинку АДРЕСА_1 при поділі визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт на підставі чинних державних будівельних норм та правил по визначенню вартості будивництва. Вартість відокремлення частин будинку за першим варіантом становить 33476 грн; за другим варіантом - 29265 грн. Розрахунки надані кошторисах додатках 3 і 4 до висновку.

5. Частки співвласників у праві власності на будинок АДРЕСА_1 в грошову еквіваленті визначались з урахуванням вартості всіх будівель і споруд, і тому числі, сараю літ. «Б» та вбиральні-душу літ. «Г», тобто ідеальні частки співвласників в оціночній вартості становлять: співвласника - 1 364 418 грн; співвласника - 454 806 грн. Розміри компенсації за відхилення від ідеальної частки за обома варіантами розраховані дослідницькій частині.

На розгляд суду запропоновано технічно можливий варіант виділу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розроблені із відступом від ідеальної частки співвласників, із зазначенням:

Варіант перший (додаток № 1 до висновку № 3894/23-42)

Пропонується виділити: І співвласнику ( ОСОБА_2 ) частки: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна площею 2,9 кв.м.,1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, площею 4,4 кв.м., 1-6 - кухня, площею 22,0 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., 1-І - веранда, площею 2,2 кв.м., всього по будинку 156,8 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», огорожі «№» (а.с. 196 зв., 200 том 3).

Пропонується виділити: ІІ співвласнику ( ОСОБА_1 ) частки: 1-5 - підвал (частина приміщення), площею 23,2 кв.м., 1-12 - житлова, площею 23,5 кв.м., всього по будинку 46,7 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: Г-вбиральня-душ, огорожі «№» (а.с. 196 зв.-197, 200 том 3).

Вартість відокремлення частин будинку за першим варіантом поділу визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт на підставі чинних державних будівельних норм та правил по визначенню вартості будівництва. Розрахунок виконано автоматизованим способом за допомогою програмного комплексу «АС-4. Будкомлекс» (який рекомендовано листом Держбуду від 17.05.2001 року за № 7/7-424), розробником якого є Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «Інком Сервіс». Вартість відокремлення частин будинку за першим варіантом становить: 33476 грн. Кошторис розрахунку надано в додатку 3 до висновку.

Фактичні частки співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1 при першому варіанті поділу становлять:

І співвласник - 1403054:1819224=0,771=77/100.

ІІ співвласник - 416170:1819224=0,228=23/100.

Варіант другий (додаток № 2 до висновку № 3894/23-42)

Пропонується виділити: І співвласнику ( ОСОБА_2 ) частки: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна площею 2,9 кв.м.,1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, площею 4,4 кв.м., 1-5 - підвал, площею 49,7 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-І - веранда, площею 2,2 кв.м., сходи, всього по будинку 155,8 кв.м., а також господарські будівлі: сарай «Б», огорожі «№» (а.с. 197 зв., 201 том 3).

Пропонується виділити: ІІ співвласнику ( ОСОБА_1 ) частки: 1-6 - кухня, площею 22,0 кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., всього по будинку 47,7 кв.м., а також господарські будівлі: Г-вбиральня-душ, огорожі «№» (а.с. 197 зв.-198, 201 том 3).

Вартість відокремлення частин будинку за другим варіантом поділу визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт на підставі чинних державних будівельних норм та правил по визначенню вартості будівництва. Розрахунок виконано автоматизованим способом за допомогою програмного комплексу «АС-4. Будкомлекс» (який рекомендовано листом Держбуду від 17.05.2001 року за № 7/7-424), розробником якого є Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «Інком Сервіс». Вартість відокремлення частин будинку за першим варіантом становить: 29265 грн. Кошторис розрахунку надано в додатку 4 до висновку.

Фактичні частки співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1 при другому варіанті поділу становлять:

І співвласник - 1394552:1819224=0,766=77/100.

ІІ співвласник - 424672:1819224=0,233=23/100.

В суді апеляційної інстанції сторона позивачки ОСОБА_2 не заперечувала та погодилась з можливість поділу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 згідно додатку № 1 до висновку № 3894/23-42 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 19.02.2025 року, що підтверджується її письмовими поясненнями які містять в матеріалах справи (а.с. 1-9 том 4).

Відповідач в суді апеляційної інстанції не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, направив ряд заяв щодо незгоди з проведенням засідань в цілому, вважає їх злочинними.

З огляду на вищевикладене, встановивши наведені обставини справи та врахувавши зазначені норми матеріального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність застовування саме 1 варіанту поділу будинку відповідно судової експертизи № 3894/23-42 від 19.02.2025 року, який найбільш прийнятний для сторін спору та такий, що є можливим з технічної точки зору та являється найближчим до ідеальних часток, власниками яких є сторони спору.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку про можливість здійснення виділу в натурі на праві приватної власності ОСОБА_2 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно додатку № 1 по висновку № 3894/23-42, згідно якого на 3/4 частки виділяється: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна площею 2,9 кв.м.,1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, плошею 4,4 кв.м., 1-6 - кухня, площею 22,0 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., 1-І - веранда, площею 2,2 кв.м., всього по будинку 156,8 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», огорожі «№».

Також слід виділити в натурі на праві приватної власності ОСОБА_1 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно додатку № 1 до висновку № 3894/23/42, згідно якого на 1/4 частки виділяється: 1-5 - підвал (частина приміщення), площею 23,2 кв.м., 1-12 - житлова, площею 23,5 кв.м., всього по будинку 46,7 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: Г-вбиральня-душ, огорожі «№».

Зважаючи на те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, таким чином виділ із домоволодіння в натурі припинить для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Що стосується заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договорів дарування на частину земеленої ділянки та будинку від 15 березня 2017 року незаконним, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Звертаючись з зустрічної позовної заявою ОСОБА_1 , зокрема зазначав, що на момент вчинення договорів дарування частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 його мати ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки понад три роки страждала на психічний розлад, внаслідок чого навіть втратила здатність сприймати його як свого сина.

Однак, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надано доказів того, що на час укладення оспорюваного правочину його матір ОСОБА_3 була нездатна усвідомити значення своїх дій та зміст укладеного договору, який їй було роз`яснено нотаріусом, а вказані ОСОБА_1 твердження спростовуються самим договором дарування, відповідно якого всі істотні умови договору сторонами були погодженні про що поставлені підписи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , з огляду на те, що жодних належних доказів того, що дарувальник ОСОБА_3 уклала оспорювані договори дарування частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , під впливом тяжкої психічної хвороби, в результаті якої не могла керувати своїми діями та усвідомлювати їх наслідки, або під впливом обману, позивачем за зустрічним позовом не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про спадкування права на частку землі та будинку, не мала права на оформлення договорів дарування, оскільки майно було у спільному користуванні, його розмір не визначено, а тому на переконання апелянта, він та його мати - ОСОБА_3 мали рівні права на користування майном, суд апеляційної інстанції відхиляє.

Як встановлено з матеріалів справи, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були дружина спадкодавця - ОСОБА_3 та його син - ОСОБА_1 ..

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими твердження апелянта про те, що його батько - ОСОБА_4 був одноосібним власником усього майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , так як це майно він набув у шлюбі зі своєю дружиною ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, ОСОБА_3 , як дуржина, мала право на 1/2 частку майна як його законний власник.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на частку майна, яка надежала останньому.

Тому дарувальниця ОСОБА_3 , після смерті чоловіка отримала два правовстановлюючи документи на будинок і земельну ділянку, а саме свідоцтво про право власності на частку як будинку так і земельної ділянки, і свідоцтво про право на спадщину за законом на частку як будинку так і земельної ділянки.

В подальшому ОСОБА_3 , здійснила відчуження своєї частки у майнаі у спосіб передбачений законом, а саме уклаала договори дарування належної частки свого майна.

Доводи апеляційної скарги щодо протизаконного викрадення документів на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки жодних доказів, які б підтверджували факт викрадення майна чи документів не апелянтом надано.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року в частині задоволення позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 сплачено судового збору за подання позовної заяви у розмірі 750 грн (а.с. 1 том 1).

Крім того, ОСОБА_2 здійснила оплату експертизи в суді апеляційної в розмірі 8526,80 грн (а.с. 129 том 3).

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути вартість проведеної експертизи в розмірі 8526,80 грн, та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 750 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2 не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному у невірному наданні оцінці доказів, і підлягає скасуванню в цій частині, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року скасувати в частині задоволення позовної заяви ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виділити в натурі на праві приватної власності ОСОБА_2 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 під номер АДРЕСА_1 згідно додатку № 1 по висновку № 3894/23-42, згідно якого на 3/4 частки виділяється: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна площею 2,9 кв.м.,1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, плошею 4,4 кв.м., 1-6 - кухня, площею 22,0 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., 1-І - веранда, площею 2,2 кв.м., всього по будинку 156,8 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», огорожі «№».

Виділити в натурі на праві приватної власності ОСОБА_1 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно додатку № 1 до висновку № 3894/23/42, згідно якого на 1/4 частки виділяється: 1-5 - підвал (частина приміщення), площею 23,2 кв.м., 1-12 - житлова, площею 23,5 кв.м., всього по будинку 46,7 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: Г-вбиральня-душ, огорожі «№».

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спордуами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 750 грн та вартість проведеної експертизи у розмірі 8526 грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «09» квітня 2025 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.В. Желепа
О.Ф. Мазурик