Справа №487/3967/24
Провадження № 22-ц/812/555/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Нікітіним Д.Г., дата складання повного тексту не вказана, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі ТОВ «Глобал Спліт») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 16 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі - Банк, Кредитор) та ОСОБА_1 , укладений Договір про надання банківських послуг №642935/3730780.

Відповідно до Заяви про надання Банківської послуги «Кредитна картка» від 16 грудня 2019 року Заявник звернувся до Банку з проханням відкрити на підставі Договору та Заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: прізвище, ім`я по батькові - ОСОБА_1 ; валюта - гривня; розмір кредитної лінії (Кредитний ліміт) - 58 400,00 грн.; строк - 24 місяців; процентна ставка, % річних (фіксована) - 30,00 %; реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) - 29,24% річних; загальна вартість кредитної лінії - 77740,59 гривень.

Невід`ємною частиною Договору про надання банківських послуг є Правила комплексного обслуговування фізичних осіб (містяться в матеріалах справи).

29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимог до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року.

15 вересня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року відбулась до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги.

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29 серпня 2023 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від неї погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги ОСОБА_1 була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 56424,88 грн., що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням.

В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 19 квітня 2024 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за Договором №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року (розрахунок на 15.09.2023р.) у розмірі - 56 424 грн. 88 коп., яка складається: рахунок строкової заборгованості: 0 (нуль) грн. 0 коп, рахунок простроченої заборгованості: 42 228 грн. 98 коп.; рахунок нарахованих відсотків: 451 грн. 21 коп., рахунок прострочених відсотків: 13 744 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Глобал Спліт" заборгованість за договором про надання Банківських послуг №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року в розмірі 37 152 грн. 37 коп., яка складається з: 32 059,35 грн. - заборгованості за кредитом, 5093,02 грн. - заборгованості за відсотками; а також 1595 грн. 00 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Глобал Спліт" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, дослідивши матеріали провадження, зокрема, виписку з поточного рахунку відповідача, рух коштів та нарахувань по якій ним не оспорювався, суд погодився із твердженнями представника відповідача щодо розміру заборгованості по тілу кредиту у розмірі 27 087,48 грн. станом на грудень 2021 р., станом на 29.08.2022 рік складає 37 152,37 грн.

Натомість відсотки по кредиту за період січень - серпень складають: січень 2022 р. 27 087,48 * 2,4367% (29,24% /12) = 660,04 грн., лютий 2022 р. 27 747,52* 2,4367%=675,93 грн., березень 2022 р. 28 423,45*2,4367%= 692,59 грн., квітень 2022 р. 29 116,04*2,4367% = 709,47 грн., травень 2022 р. 29 825,51 * 2,4367% = 726,76 грн., червень 2022 р. 30 552,27 *2,4367%=744,47 грн., липень 2022 р. 31296,74 * 2,4367% = 762,61 грн., серпень 2022 р. 32 059,35*2,4367% = 781,19 грн. Сума прострочених відсотків складає 5 093,02 грн.

Відтак, загальна сума заборгованості по кредиту складає 37 152,37 грн.: сума простроченої заборгованості 32 059,35 грн., сума прострочених відсотків 5 093,02 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Глобал Спліт» вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконне, ухвалене на підставі не повного з`ясування обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог заперечень, підтверджених тими доказами, які не були досліджені в судових засіданнях. Тому просили про його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Так вказували, що при розгляді справи судом не були належним чином досліджені умови Договору про надання банківських послуг та Правила комплексного обслуговування фізичних осіб, якими передбачається, що термін дії кредитної лінії пролонгований. Тому ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» має законні підстави стягнення заборгованості за весь час користування Позичальником коштів, заборгованість нарахована з 16 грудня 2019 року по 15 вересня 2023 року, після відступлення права вимоги за Кредитним договором до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» відсотки не нараховувались.

Також зазначали, що ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до позовної заяви надав розрахунок заборгованості, який відображає загальну суму заборгованості у відповідача; Виписка по рахунку приватного клієнта № /1016 (розрахунковий період 16грудня 2019 року по 03 серпня 2022 року), яка відображає надання кредитних коштів у розмірі 58 400, 00 грн., зняття готівки в банкоматах, погашення заборгованості по кредиту, нарахування відсотків на заборгованість, нарахування штрафних санкцій, погашення заборгованості, тобто рух коштів по рахунку; виписки по рахунках за період 03 серпня 2022 року по 15 вересня 2023 року, де відображено перенесення заборгованості на прострочену заборгованість та подальший облік простроченої заборгованості.

Додатково на підтвердження своїх позовних вимог та підтвердження правильності нарахування заборгованості у відповідача, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» надало до суду розгорнутий розрахунок заборгованості, підготовлений згідно Виписок по рахункам, міститься в матеріалах справи.

Отже, будь-які твердження, що ставлять під сумнів коректність розрахунків та виписок з рахунку повинні підтверджуватись реальними доказами у вигляді контррозрахунку, зробленому акредитованою на те аудиторською/бухгалтерською організацією та не заслуговують на увагу.

Вважають, що судом при розгляді справи не були належним чином враховані, вивчені докази надані ними, а саме докази видачі кредиту, користування кредитними коштами, строк дії кредитної лінії, законність і обґрунтованість нарахованої заборгованості та докази, які підтверджують визнання цієї заборгованості відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частини першої та третьої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів не вбачає підстав для прийняття нового доказу розгорнутого розрахунку заборгованості, та Правил комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції станом на 02 грудня 2019 року, які додана позивачем до апеляційної скарги, оскільки ці докази були відсутні на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, і апелянт не заявляв в апеляційній скарзі клопотання про долучення вказаних доказів, не навів причини, за яких він не міг надати їх до суду першої інстанції.

Долучення таких доказів є порушення принципу правової визначеності. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові №552/7368/21 від 21.08.2023 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 16 грудня 2019 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг №642935/3730780, за яким, банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої Банківської послуги (т.1 а.с.12).

Також, 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Креді Агріколь Банк» із заявою про надання Банківської послуги «Кредитна картка» на підставі Договору про надання банківських послуг №642935/3730780, з розміром кредитної лінії (кредитний ліміт) на суму 58400 грн., строком дії 24 місяці, процентною ставкою 30% річних, із загальною вартістю кредитної лінії - 77740 грн. 59 коп. (т.1а.с.15).

В цей же день, 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала банку заяву-анкету на відкриття поточного карткового рахунку та видачу кредитної картки (т.1 а.с.16).

Згідно із п.3.1. умов Договору, Правил та Заяви про надання Банківської послуги, банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги. Кількість Банківських послуг, що надаються за Договором, необмежена. Якість Банківської послуги відповідає стандартам банку та законодавству. Розмір грошових вимог банку визначається на підставі Договору у чітко встановленій сумі або шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії Договору.

Відповідно до п.6.5 Договору, шляхом підписання договору, клієнт підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору, з Тарифами Банку ознайомлений і згодний, умови договору йому зрозумілі, з Правилами, що розміщені на офіційному сайті банку ознайомлений, приймає та погоджується з їх положеннями.

Також відповідачем 16 грудня 2019 року підписано паспорт споживчого кредиту (т.1 а.с.9-10).

На підтвердження отримання 24 грудня 2019 року платіжної картки, відповідачем надано розписку( т.1 а.с.18).

Виконання банком своїх зобов`язань за вказаним договором підтверджується витратами по рахунку, що є складовою виписки по рахунку приватного клієнта №14000-2023/1016 за період з 16 грудня 2019 року по 03 серпня 2022 року, відповідно до якого відповідачем за період з 27 грудня 2019 року по 21 жовтня 2021 року отримано від банк 66049 грн.62 коп.

29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю -продаж) права вимоги (т.1 а.с.19-22).

За умовами пункту 3.1 розділу 3 цього договору право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком наведеним у Додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частинку та складається з обов`язковим зазначенням інформації за переліком, що міститься у Додатку №4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни позову на рахунок Першого кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам.

15 вересня 2023 року між сторонами було підписано Додаток №1 до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29 серпня 2023 року - реєстр прав вимоги №1. Боржник ОСОБА_1 знаходиться у вказаному реєстрі за №987.

Отже, з часу підписання вказаного реєстру прав вимоги №1, до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 на суму заборгованості 56424 грн. 88 коп. (т.1 а.с.43,67).

15 вересня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» направило ОСОБА_1 повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29 серпня 2023 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №642935/3730780 від 16 грудня 2019 р. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги ОСОБА_1 була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 56424 грн. 88 коп., що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням (т.1 а.с.27).

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 19 квітня 2024 року у ОСОБА_1 утворилась загальна сума заборгованості за Договором №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року (розрахунок на 15 вересня 2023 року) у розмірі 56 424 грн. 88 коп., яка складається: рахунок строкової заборгованості: 0 (нуль) грн. 0 коп., рахунок простроченої заборгованості: 42 228 грн. 98 коп.; рахунок нарахованих відсотків: 451 грн. 21 коп., рахунок прострочених відсотків: 13 744 грн.

Банком на підтвердження розміру кредитної заборгованості відповідача надано виписку по рахунку приватного клієнта №14000-2023/1016 на ім`я ОСОБА_1 за період з 10 січня 2020 року по 03 серпня 2022 року, сформовану станом ПАТ «Креді Агріколь Банк» на 16 жовтня 2023 року, розрахунок заборгованості по кредиту за період з 16 грудня 2019 року по 19 квітня 2024 року, станом на 15 вересня 2023 року розрахунок заборгованості із зазначенням вищевказаних складових (т.1 а.с.8,31-34).

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, оскільки відповідач порушила зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом, зважаючи на позицію відповідача, яка надала свій розрахунок заборгованості дійшов висновку про те, що заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання Банківських послуг №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року становить 37 152 грн. 37 коп., з яких: 32 059,35 грн. - заборгованість за кредитом, 5093,02 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та відмовив у задоволені вимог в іншій частині.

Проте не з усіма висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В силу статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, а у разі прострочення виконання зобов`язання сплатити пеню, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Зібрані докази вказують на те, що між первісним кредитором та відповідачем при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Банк надавав відповідачеві ОСОБА_1 кошти, а остання отримавши їх та на виконання своїх зобов`язань щомісячно здійснювала оплату, починаючи з 23 січня 2020 року по 09 грудня 2021 року включно. Після чого припинила як користування кредитними коштами, так і виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. В подальшому за договором відступлення АТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги за кредитним договором.

Суд першої інстанції розглядаючи вказаний спір дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» як нового кредитора слід стягнути заборгованість у розмірі 32059 грн.35 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 5093 грн.02 коп., та навів відповідний розрахунок.

Водночас, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд першої інстанції припустився помилки.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування 24 місяців з 16 грудня 2019 року, розмір відсотків 30%.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок, виписку по особовому рахунку, наданий відповідачем розрахунок та розрахунок здійснений судом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем до суду першої інстанції надано розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем станом на 15 вересня 2023 року, згідно якого прострочена заборгованість за тілом кредиту складає 42228 грн.98 коп., нараховані відсотки 451 грн.21 коп., розрахунок прострочених відсотків 13 744 грн.69 коп.

Так, згідно виписки по особовому рахунку щодо «витрат по рахунку» вбачається, що ОСОБА_1 за період з 27 грудня 2019 року по 21 жовтня 2021 року витрачено 66049 грн.62 коп. Відповідно до цієї виписки «внутрішньобанківські операції по рахунку» на погашення заборгованості нею внесено 70800 грн. періодичним платежами, які зарахувалися банком на погашення заборгованості, на погашення заборгованості по кредиту (оплата товарів/ послуг), на погашення простроченої заборгованості, погашення штрафних відсотків за прострочення. За період користування грошовими коштами на заборгованість відповідачки нараховувались відсотки та комісія, які у випадку не внесення відповідачкою грошових коштів на погашення заборгованості погашалися за рахунок кредитного ліміту, внаслідок чого тіло кредиту збільшувалось.

Після здійснення останнього платежу 09 грудня 2021 року у розмірі 5000 грн., відповідач кредитними коштами не користувалася та в рахунок погашення кредиту кошти не вносила.

Слід звернути увагу на те, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Отже, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач відповідно має можливість спростувати цю обставину, подавши власні належні та допустимі докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд виносить рішення.

Відтак, надані позивачем до суду першої інстанції виписка по рахунку підтверджує існування простроченої заборгованості за кредитом станом на 03 серпня 2022 року у розмірі 42228 грн.96 коп., яка виникла у зв`язку з нарахуванням відсотків та інших платежів за рахунок кредитного ліміту поза межами строку кредитування. Більш того, із цієї виписки не вбачається, що наявна заборгованість по відсоткам та простроченим відсоткам у наданому позивачем у позові розрахунку.

Відповідач надала свій розрахунок заборгованості, де зазначала, що загальну сума заборгованості станом на 31 грудня 2021 року - 27087 грн. 48 коп., і проти стягнення такої суми вона не заперечувала. Також зазначила, що відсотки безпідставно нараховано після закінчення строку кредитування.

Зважаючи на матеріали справи та відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України строк кредитування сплив 16 грудня 2021 року. На цю дату відповідно до виписки по рахунку розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитом становить 34984 грн.05 коп.

І саме вказана сума заборгованості, з врахуванням погоджених між сторонами умов договору, підлягав б до стягнення з відповідача.

Із наданих позивачем доказів тільки Анкета-заява містить істотні умови кредитного договору, в якій зазначено суму кредитного ліміту, строк кредитування, визначено розмір процентів за користування кредитом. Інших істотних умов договору ні анкета-заява, ні кредитний договір не містять. А ознайомлення позичальника з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладання договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксації волі сторін договору та його мету (правовий висновок викладно у постанові Верховного суду від 23 травня 2022 року №393/126/20).

А відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №642935/3730780 від 16 грудня 2019 року, укладеним між ПАТ «Креді Агріколь Банком» на ОСОБА_1 щодо заборгованості за цим кредитним договором за відсотками у розмірі 451 грн. 21 коп. та простроченими відсотками у розмірі 13 744 грн.69 коп. не є належним та допустимим доказом існування заборгованості в заявленому позивачем до стягнення розмірі, оскільки не відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

А виписка по рахунку не дає змоги належним чином встановити дійсну суму заборгованості за кредитним договором, а саме за відсотками та простроченими відсотками та період їх нарахування.

Отже, під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності заборгованості за цим кредитним договором за відсотками у розмірі 451 грн. 21 коп. та простроченими відсотками у розмірі 13 744 грн.69 коп.

За такого, аргументи апелянта щодо не врахування судом першої інстанції наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки до суду першої інстанції такий розрахунок взагалі надано не було.

Суд першої інстанції належної уваги на надані докази позивачем на підтвердження суми заборгованості не звернув, та взявши за основу наданий представником відповідача розрахунок, який не спростовує відомостей, які викладено у виписці по рахунку, стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 32 059 грн. 35 коп.

Більш того, суд першої інстанції вирішуючи вказаний спір та взявши за основу розмір заборгованості, який визначено у розрахунку відповідачем здійснив свій розрахунок заборгованості по відсоткам за період січень - серпень складають: січень 2022 р. 27 087,48 * 2,4367% (29,24% /12) = 660,04 грн., лютий 2022 р. 27 747,52* 2,4367%=675,93 грн., березень 2022 р. 28 423,45*2,4367%= 692,59 грн., квітень 2022 р. 29 116,04*2,4367% = 709,47 грн., травень 2022 р. 29 825,51 * 2,4367% = 726,76 грн., червень 2022 р. 30 552,27 *2,4367%=744,47 грн., липень 2022 р. 31296,74 * 2,4367% = 762,61 грн., серпень 2022 р. 32 059,35*2,4367% = 781,19 грн. та стягнув відсотки у розмірі 5093 грн.02 коп.

З врахуванням наведеного судом було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37152 грн. 37 коп.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неправильно проведеного судом першої інстанції розрахунку заборгованості, при цьому вважав, що з врахуванням обставин справи та наданих позивачем доказів до стягненню підлягала б заборгованість за кредитом у розмірі 34984 грн.05 коп., що є меншою за суму, яка стягнута судом на користь позивача.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі №201/2288/20 зазначено, що «рішення суду здатне бути джерелом для набуття цивільних прав і обов`язків тільки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Рішення суду, як правомірна приватноправова конструкція, не повинно використовуватися учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню для набуття цивільних прав і обов`язків, за відсутності вказівки про це в актах цивільного законодавства». Касаційний суд зауважує, що принцип заборони повороту до гіршого відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення).

Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.

Аналогічні за змістом висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 24 травня 2023 року у справі №179/363/21, та відповідно до ч. 4 ст. 263 підлягають врахуванню судом.

Оскільки за результатами перегляду апеляційної скарги позивача, з урахуванням позиції відповідача, яка рішення суду першої інстанції не оскаржує, а вважає законним та обґрунтованим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне з метою недопустимості погіршення становища апелянта, рішення суду відповідно до статті 375 ЦПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення - 11 квітня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 11 квітня 2025 року.