Справа № 358/180/25 Провадження № 2/358/364/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Романенко К.С.,

за участю секретаря судових засідань Шпак К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Богуславі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 з вимогою стягнути додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 25 225,00 грн.

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем по справі народився син ОСОБА_3 . Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 залишився проживати з нею. Судовим наказом від 11.07.2018 у справі № 358/887/18 Богуславський районний суд зобов`язав ОСОБА_2 щомісяця сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини до досягнення сином повноліття. 25.02.2023 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Син має проблеми з зубами, тому потребує регулярних медичних обстежень та лікування у лікаря-стоматолога, у зв`язку з чин потребує додаткових витрат на лікування. У січні 2025 року син ОСОБА_8 проходив лікування у стоматології для малюків та їх батьків «Зубна Фея», загальна вартість якого згідно акту наданих послуг №00003579 від 31.01.2025 становить 48 200,00 грн., за перед лікуванням здав ряд аналізів на загальну суму 2250,00 грн. Всі ці кошти були сплачені позивачкою, загальна сума понесених витрат на лікування сина склала 50 450,00 грн., половина яких підлягає стягненню із відповідача та становить 25 225,00 гривень. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на лікування сина у розмірі 25 225,00 грн.

Ухвалою судді від 14.02.2025 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 направив на адресу суду відзив, яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на таке. Згідно заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 29.08.2018 року було розірвано шлюб між ним та позивачкою. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишився проживати з позивачкою. 11 липня 2018 року Богуславський районний суд Київської області видав судовий наказ № 358/887/18 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , включно. Відповідно до ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть стягуватися лише за наявності особливих обставин, таких як розвиток здібностей дитини або її хвороба. Витрати на медичні аналізи, рекомендоване лікування в умовах наркозу не відповідають цим критеріям, оскільки це витрати, які не викликані особливими обставинами. Так, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що були проведені лікування та додаткові обстеження у медичних лабораторіях та потребу у їх проведенні. Крім того, звертає увагу на те, що позивачка самостійно, на власний розсуд обрала приватну стоматологічну клініку та приватні медичні лабораторії без погодження цих закладів із батьком дитини. В цьому він вбачає корисливе та умисне збільшення вартості лікування, оскільки не є зрозумілим чому не можна здати аналізи та пройти лікування у будь-якій державній лабораторії та установі, що зменшило б вартість лікування. На переконання відповідача позивач не довела, що понесені витрати були зумовлені особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини чи тяжка хвороба. Відповідно, ці витрати не підлягають пропорційному стягненню з відповідача. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, надав довідку про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Надісланою на адресу суду відповіддю на відзив, позивач вказує, що витрати на лікування сина у лікаря стоматолога підпадають під категорію додаткових витрат, відповідно до ст. 185 СК України. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, виграти на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові ВС від 17 травня 2018 у справі № 643/11742/16-ц(провадження № 61-26879св18) в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц. Вибір медичного закладу та лікаря був здійснений відповідно до особистих потреб дитини. Відповідач у відзиві не навів прикладів державних чи комунальних медичних закладів, які б могли надати той ряд послу, який зазначений в акті виконаних робіт за меншою вартістю, тим самим відповідач не спростував цю потребу. Відповідач зазначив, що позивачем не доведено факту, що лікування сина відбулося у клініці Стоматологія для малюків та їх батьків «Зубна фея» через підпис виконавця у акті виконаних робіт ОСОБА_10 та проставлення її печатки як фізичної особи-підприємця, на що вона зауважує, що з відкритих джерел, а саме сайту стоматологічної клініки в розділі «Наша команда» наявна інформація про те, що головним лікарем та дитячим стоматологом клініки є саме ОСОБА_10 . Що стосується фіскального чеку оплати за замовлення в лабораторії «Сінево» від 27.01.2025 була проведена на ПП «Шаравара», оскільки між лабораторією «Сінево» та ПП «Шаравара» існує господарська співпраця на засадах франчайзингу, інформація про це наявна, відкрита та доступна на офіційному сайті мережі лабораторій «Сінево». Позивач наголошує, що до позовної заяви додано докази, які підтверджують понесені додаткові витрати пов`язані із лікуванням сина у лікаря стоматолога. Просить задовольнити позовні вимоги повністю.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_2 зазначив, що законодавець визначає, що підставою для стягнення витрат, які просить позивачка, є каліцтво дитини або тяжка хвороба. Стоматологічні процедури не є тяжкою хворобою, а тому не є додатковими витратами. Відповідач не погоджується із твердженням позивача про те, що дані витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки позивачем не наведено наявності особливих обставин для їх понесення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частина 1 статті 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч.1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Аналіз наведених норм чинного законодавства вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Судом встановлено, що заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі № 358/832/18 від 29 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Після розлучення дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з матір`ю, що підтверджується обставинами справи загалом, відносного чого заперечень з боку відповідача не надійшло.

Також, з відповідача присуджено аліменти на утримання дитини, що підтверджується судовим наказом, виданим 11.07.2018 Богуславським районним судом Київської області у справі №358/887/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 25.02.2023, актовий запис №175, виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_7 ».

У позовній заяві позивач зазначає, що вона понесла додаткові витрати на дитину, зокрема на: стоматологічні послуги - лікування зубів з анастезіологічним супроводом та здача аналізів у лабораторії «Сінево», на підтвердження чого було надано копії чеків разом із актом виконаних робіт.

Відповідно до копії чеку, 27 січня 2025 року дитині ОСОБА_3 в лабораторії Сінево було зроблені дослідження на загальну вартість 2 250,00 грн.

Відповідно до акту надання послуг № 00003579 від 01.01.2025 року дитина ОСОБА_8 отримав наступні послуги в стоматології для малюків та їх батьків «Зубна Фея»: прицільна діагностика, анестезія, використання кофердаму, використання оптрагейту, професійна гігієна ротової порожнини (1 рівень складності), видалення молочного зуба, обробка лунки після видалення зуба, гемостатична губка, , поверхневий карієс (фотополімерні матеріали) молочних зубів, середній карієс (фотополімерні матеріали) молочних зубів, глибокий карієс (фотополімерні матеріали) молочних зубів, вітальна ампутація пульпи, відновлення форми молочного зуба(фотополімер), лікування постійних зубів глибокий карієс, реставрація моляри (перший рівень складності), складне видалення постійного зуба, накладання швів (незалежно від кількості), використання набору «Анти-СНІД» та засоби індивідуального захисту, консультація лікаря анестезіолога, анестезіологічний одноразовий набір та лікування в наркозі 1 година, анестезіологічний супровід. Загальна вартість наданих послуг становить 48 200,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину, суд враховує положення ч.1, 2 ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19).

Згідно довідки №13291 від 08.03.2025 р., виданої заступником начальника Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що станом на 07.03.2025 року у Миронівському ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ) відкрите виконавче провадження №56921848 по стягненню з ОСОБА_2 аліментів. Станом на 07.03.2025 року заборгованість по аліментах відсутня.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15.

Додаткові витрати на дитину мають нести батьки.

Позивачем було надано до суду на підтвердження понесення додаткових витрат на лікування дитини копії наступних документів: фіскальний чек лабораторії Сінево від 27.01.2025; акт надання послуг № 00003579 від 31.01.2025 (стоматологічні послуги).

Разом із тим, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що дані витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки позивачем не наведено наявності особливих обставин для їх понесення, а тому дані витрати охоплюються аліментними зобов`язаннями.

Суд звертає увагу на те, що позивачка самостійно, на власний розсуд обрала приватну стоматологічну клініку та приватну медичну лабораторію без погодження з батьком дитини.

Копії рахунків на оплату стоматологічних послуг, консультацій лікаря та медичних досліджень не підтверджують, що такі послуги є додатковими витратами, оскільки вищенаведені норми закону чітко встановлюють, що підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба.

Таким чином суд зазначає, що позивачем не надані докази того, що витрати на оплату стоматологічних послуг, консультацій лікаря та медичні дослідження викликані особливими обставинами, (частина перша статті 185 СК України), оскільки не доведено, що лікування дитини не могло бути проведено в державній установі та щодо необхідності проведення саме в приватній лікарні та приватній лабораторії, а тому можуть покриватися за рахунок аліментів, які сплачує відповідач позивачу.

Суд звертає увагу, що статтею 185 СК України не передбачено обов`язку батька брати участь у додаткових витратах для нормального загального розвитку дитини.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що визначені у позовній заяві втрати позивачки на утримання сина, а саме пов`язані зі здоров`ям зубів, згідно вимог ст. 185 СК України не є додатковими витратами на дітей, зумовленими особливими обставинами, такі витрати поглинаються аліментними виплатами відповідача, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Богуславський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Головуючий: суддя К. С. Романенко