Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5971/24 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №279/5971/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. в м. Коростень Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 38 213,89 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 06.04.2023 о 15 год 40 хв у м. Київ по проспекту Перемоги, 138, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 (страхувальник), було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №29-1000-22-00009 від 01.07.2022, згідно з якими ПАТ «Страхова компанія «УСГ» прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику автомобіля «Skoda» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Зазначає, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09.05.2023 ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказує, що страхувальник звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 06.04.2023. Вказана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Стверджує, що ПАТ «Страхова компанія «УСГ», відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 129 213,16 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №47639 від 13.04.2023. Зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №210836259. ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою №47876 від 17.04.2023 на виплату страхового відшкодування за полісом №210836259, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 90 999,27 грн., згідно платіжної інструкції №21071100 від 01.05.2023 (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль потерпілого), яка не покриває суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту №29-1000-22-00009. За вказаних обставин вважає, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту №29-1000-22-00009 та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом №210836259, а саме: 129 213,16 грн - 90 999,27 грн = 38 213,89 грн. Враховуючи вищевикладене просило позов задовольнити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «УСГ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «УСГ» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 38 213,89 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «УСГ» 3028 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не встановлено факту належності йому на праві власності транспортного засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки вказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_3 , в якої він працює, як найманий працівник. Зазначає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Звертає увагу на те, що така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст. 1191 ЦК України. Вказує, що заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах. Відтак вважає, що він є неналежним відповідачем у даній справі. Враховуючи вищевикладене просить рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06 квітня 2023 року о 15 год 40 хв у м. Київ по проспекту Перемоги, 138, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1000-22-00009 від 01.07.2022 в ПАТ «Страхова компанія «УСГ», який був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди.

06 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

На підставі акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 07.04.2023, страхового акту №STOKA- від 13.04.2023, рахунку фактури №СНС4487808-3 від 06.04.2023, ремонтної калькуляції № від 12.04.2023, розрахунку суми страхового відшкодування від 13.04.2023 ПАТ «Страхова компанія «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 129 213,16 грн., що підтверджується копіями вказаних документів та копією платіжної інструкції №47639 від 13.04.2023.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mersedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210836259.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210836259 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 160 000 грн.

17 квітня 2023 року ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із заявою на виплату (страхового) відшкодування в сумі 129 213,16 грн.

01 травня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 90 999,27 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №21071100 від 01.05.2023.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу затрати по виплаті суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 38 213,89 грн.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У даній справі предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 38 213,89 грн.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного страхування транспортних засобів, деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП та договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Отже, обов`язок щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації виникає у винної у вчиненні ДТП особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у випадках, коли у її страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Відповідні підстави відмови страховика у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У справі, що переглядається встановлено, що розмір шкоди завданої власнику автомобіля «Skoda» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була оцінено ПАТ «Страхова компанія «УСГ» у загальному розмірі 129 213,16 грн.

Відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210836259, яке на письмову вимогу ПАТ «Страхова компанія «УСГ» сплатило 90 999,27 грн., замість особи, визнаної винною у ДТП (відповідача).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що 01 травня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатило ПАТ «Страхова компанія «УСГ» страхове відшкодування у сумі 90 999,27 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №21071100 від 01.05.2023, з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, тобто не у повному обсязі.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210836259 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 160 000 грн.

Відтак, відповідальність за виконання обов`язку ОСОБА_1 з відшкодування шкоди у межах суми страхового відшкодування, а саме 160 000 грн покладається на ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Сам факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mersedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210836259 та часткова виплата суми страхового відшкодування у розмірі 90 999,27 грн не є належним доказом виконання ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» своїх зобов`язань перед позивачем у повному обсязі.

Отже, за таких умов, ПАТ «Страхова компанія «УСГ» безпідставно звернулося до винної у ДТП особи, а саме ОСОБА_1 з вимогою сплатити різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП та виплаченої страховиком винної у ДТП особи суми страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Враховуючи вищевикладене, у позивача фактично виник спір не із ОСОБА_1 , як особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а з його страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», яким було виплачено суму страхового відшкодування не у повному розмірі, пред`явлену позивачем, в межах страхового ліміту, а тому ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі.

Доводи позовної заяви про те, що залишок недоплаченого страхового відшкодування має відшкодовуватися безпосередньо винуватцем ДТП, тобто, відповідачем, є безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеними висновками суду та правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Посилання апелянта на те, що він перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 , яка має бути належним відповідачем у справі спростовується викладеними вище висновками колегії суддів, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 . Таких доказів ОСОБА_1 до апеляційної скарги також не долучено.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та задоволення позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «УСГ».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 4542 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь держави 4542 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 10 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді