Справа № 761/7514/24
Провадження № 2/761/1961/2025
11 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Харечко О.В.,
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
У лютому 2024р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просив суд:
Факт отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується умовами договору позики.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав в повному обсязі, і в досудовому порядку повернув позивачу лише 2000,0 дол. США, решта суми позики не повернув, всі досудові вимоги позивача про повернення суми заборгованості, відповідачем були проігноровані.
Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права, шляхом стягнення суми основного зобов`язання (позики); пені, відповідно до п. 4 договору позики, та 3,0 % річних, на підставі положень ст. 625 ЦК України.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2024р. позов залишено без руху.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено справу в підготовче засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити. Наголошував, що під час розгляду справи в суді, сума заборгованості не змінилась.
Також стороною позивача, було надано до суду для огляду оригінал договору позики.
Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи був оповіщений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив. Відзив на позов відповідачем до суду не подавався, у визначені судом строки.
Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 3, 9 договору позики, про кожен факт повернення грошових коштів за даним договором позикодавець надає позичальнику власноручно підписану ним розписку про отримання грошових коштів; позичальник своїм підписом в цьому договорі підтверджує факт отримання грошових коштів від позикодавця.
За змістом позову, позивач зазначав, що відповідачем на виконання умов договору позики, було повернуто позивачу: 06 квітня, 06 липня, 06 жовтня 2021р., 06 січня 2022р. по 500,0 дол. США, а загалом 2000,0 дол. США.
Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, в порушення ст. ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду належні і допустимі докази на підтвердження виконання зобов`язань щодо повернення суми позики за укладеним між сторонами договором позики, в повному обсязі.
Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Проценти на неустойку не нараховуються.
Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (ст. 617 цього Кодексу).
Відповідно до п. 4 договору позики, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів за цим договором, позичальник сплачує позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 1,0 % від позиченої суми.
Звертаючись до суду з вимогою про стягнення пені, в розмірі 4900,0 дол. США, позивач зазначав, що вказана пеня нарахована за період часу з 06 січня 2022р. по 24 лютого 2022р.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020р. до 31 липня 2020р. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України, згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020р., № 500 від 17 червня 2020р., № 641 від 22 липня 2020р., № 760 від 26 серпня 2020р., № 956 від 13 жовтня 2020р., № 1236 від 09 грудня 2020р., № 104 від 17 лютого 2021р., № 405 від 21 квітня 2021р., № 611 від 16 червня 2021р., № 855 від 11 серпня 2021р., № 981 від 22 вересня 2021р., № 1336 від 15 грудня 2021р., № 229 від 23 лютого 2022р., № 630 від 27 травня 2022р., № 928 від 19 серпня 2022р., № 1423 від 23 грудня 2022р., та карантин діяв до 01 липня 2023р.
04 липня 2020р. набув чинності Закон України від 16 червня 2020р. № 691-20 «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 15, за змістом якого, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь неустойку, відповідно до п. 4 договору позики, при цьому судом враховано не тільки положення п. 15, а і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019р. у справі № 373/2054/16-ц зазначила, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до частини задоволених вимог у розмірі 3850,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2800,0 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача судові витрати, до яких сторона позивача віднесла поштові витрати щодо надсилання досудової вимоги, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, в силу положень ст. 133 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 525, 526, 530, 545, 610, 612, 625, 1046, 1048, 1050, п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 квітня 2024р.

Суддя: