Справа № 938/252/25
Провадження № 22-ц/4808/514/25
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Мальцевої Є.Є.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Верховинської селищної ради

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року, постановлену судом у складі судді Джус Р.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Верховинської селищної ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки, в обґрунтування якої вказав, що ОСОБА_2 , є рідним братом його дружини та постійно проживає разом з ним та його сім`єю. З 2023 року заявник почав здійснювати догляд за братом дружини, як за інвалідом ІІ групи, інвалідність якому, встановлено безстроково. Дружина та сестра ОСОБА_2 здійснюють постійний догляд за своїми батьками та здійснювати догляд за братом фізично не можуть. ОСОБА_2 періодично веде себе дуже агресивно, з нападами агресії може справитись лише заявник.

Просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 недієздатним та призначити заявника його опікуном.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки повернуто заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції повертаючи заяву не дослідив того, що заявником при подачі заяви про визнання особи недієздатною та вставлення опіки відповідно до вимог ч 4,5 ст. 296 ЦПК України, долучено відповідні документи на підтвердження родинних зв`язків з ОСОБА_2 , а саме копії свідоцтв про народження, свідоцтва про одруження. Заявник звертав увагу суду, що разом ОСОБА_2 тривалий час проживають за однією адресою, їх постійно пов`язує щоденний побут, довірливі особисті стосунки. Законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та не визначено критерії за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут, взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Проте судом першої інстанції не були досліджені належним чином зазначені обставини.

Вважає висновки суду першої інстанції про відсутність доказів, про те, що він не належить до членів сім`ї чи є близьким родичем ОСОБА_2 , а також про відсутність доказів ведення спільного побуту, взаємних прав та обов`язків між нами, є передчасними.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження та ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 березня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала повернення заяви позивачеві (заявникові) входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, які б давали підстави стверджувати про те, що заявник є близьким родичем чи членом сім`ї ОСОБА_2 , які б у свою чергу зумовлювали виникнення у останнього цивільної процесуальної дієздатності для звернення із заявою в порядку частини 3 статті 296 ЦПК України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявник не є членом сім`ї ОСОБА_3 чи його близьким родичем, а тому не входить до суб`єктного складу осіб, визначеного ч.3 ст.296 ЦПК України, яким законом надано право на звернення до суду із заявою про визнання особи недієздатною, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню заявнику.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

За змістом ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись, а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним. Поняття сімейного життя є автономним. Відповідь на питання, існує чи ні сімейне життя, залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків та стосунків.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя(стаття 25-1 КЗпП України).

Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21 викладено правовий висновок, згідно якого близькими родичами є особи, які мають особливі права та обов`язки через тісні стосунки між собою.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання (Постанова Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17, провадження № 61-17628св19).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність доказів спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ведення побуту спільного побуту чи інших доказів, які б давали підстави стверджувати про те, що заявник є близьким родичем чи членом сім`ї ОСОБА_2 ,є передчасними.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою заявником додано копію паспорту, копію картки платника податків, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 ОСОБА_4 , витяг з реєстру територіальної громади, висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №571 від 01.10.2024 року, копію індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №325, копію акту обстеження матеріально-побутових умов заявника від 03.02.2025 року, копію довідки виданої Верховинською селищною радою від 03.02.2025 року, копію довідки Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 31.01.2025, копію довідки виданої Верховинською селищною радою від 14.11.2024 року.

ОСОБА_1 . ОСОБА_2 зареєстровані за різними адресами, що підтверджується копіями паспортів.

Однак згідно копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №571 від 01.10.2024 року та акту обстеження матеріально-побутових умов заявника від 03.02.2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 31.01.2025, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу по догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду ОСОБА_2 .

Проте судом першої інстанції не надано оцінку доданим до заяви доказам, а саме висновку лікарської комісії медичного закладу №571 від 01.10.2024 року та акту обстеження матеріально-побутових умов заявника від 03.02.2025 року, довідці Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 31.01.2025 року.

Колегія суддів вважає, що з`ясування судом наявності правосуб`єктності заявника, а саме, чи належить він до певної групи осіб, які мають право на подання заяви про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення їй опікуна, можливе лише в судовому засіданні при дослідженні обставини справи та наданих доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, суду першої інстанції необхідно перевірити наявність критеріїв віднесення ОСОБА_1 до кола членів сім`ї ОСОБА_2 , а саме: наявність між ними взаємних прав та обов`язків, спільного проживання, ведення спільного побуту.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про повернення заяви заявникові з підстав п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України є передчасними.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, а тому ухвала Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є.Мальцева