Провадження № 2/679/196/2025
Справа № 679/1972/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 квітня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ТОВ «Веллфін» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.01.2022 між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено договір № 1812031 відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень строком на 30 діб зі сплатою процентів за користування ним.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належно не виконував, внаслідок чого станом на 20.11.2024 утворилася заборгованість в розмірі 24000,00 грн, що складається з: заборгованості по основному боргу 8000,00 грн, заборгованість по відсоткам 16000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 20.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відзив на позовну заяву відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 12.01.2022 між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1812031.

За умовами п. 1.1 Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування нею.

Пунктом 1.3 Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 днів.

Відповідно до п. 1.4. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Позивачем, у порядку встановленому п. 1.4. Договору про споживчий кредит, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8000 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 21.11.2024 за № 1078/11, відповідно до якої через платіжний сервіс «Platon» 12.01.2022 була проведена успішна транзакція 34198-83296-37063 про переказ грошових коштів у сумі 8000,00 гривень на картковий рахунок НОМЕР_1 , емітент платіжної картки PRIVAT BANK.

Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, заборгованості за відсотками.

Згідно п. 1.5.1 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1.8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн 00 коп. за перший день користування позикою; 1.8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Як вбачається з наданого ТОВ «Веллфін» розрахунку, станом на 20.11.2024 ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики у розмірі 24000,00 грн, яка складається з 8000,00 грн - заборгованість за основним боргом; 16000,00 грн - заборгованість по відсоткам.

За змістом п. 7.1 Договору позики невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін».

На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позик регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», затверджених наказом директора ТОВ «Веллфін» № 60 від 30 грудня 2020 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивачі https://creditup.com.ua.

Згідно п. 7.1, 7.2 Правил, заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Згідно п. 7.6 уклавши цей Договір, позичальник автоматично стає учасником Програми лояльності, умови якої регламентуються офіційними правилами програми лояльності та є невід`ємною частиною Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» та підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил програми лояльності текст яких розміщено на сайті позикодавця. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає Договір позики з товариством в особистому кабінеті.

На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики в електронній формі, що не суперечить вимогам ЦК України та іншого законодавства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Установлено, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписали договір про споживчий кредит на умовах, викладених у ньому.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 30 днів до 11.02.2022 (пункт 1.3 Договору).

Підпункт 1.5. Договору встановлює, що строк та проценти за користування позикою за Договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах:

1.5.1 протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у п. 1.3. цього Договору.

1.5.2 у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою).

Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становив 4320 грн.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Згідно пункту 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.

Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами Договору, ТОВ «Веллфін», відповідно до ст. 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 11.02.2022, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у даній справі таких позовних вимог ТОВ «Веллфін» не заявлено, а тому суд дійшов висновку про відсутність у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії кредитного договору.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 11.02.2022 у розмірі 11680 грн (16000 гривень 4320 гривень) є безпідставними.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 суми основного боргу в розмірі 8000,00 грн та процентів визначених у Договорі від 12.01.2022 у розмірі 4320,00 грн обґрунтованими, та такими, що обумовлені та погоджені сторонами.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем визначено суму понесених судових витрат, яка складається із судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Понесення таких витрат підтверджується платіжною інструкцією № 589 від 11.12.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1243,42 грн, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (51,33%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1812031 від 12.01.2022 у розмірі 12320 (дванадцять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» 1243,42 гривень витрат пронесених на оплату судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.

Рішення суду складено 10.04.2025.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (; адреса: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк