Справа № 673/366/25
Провадження № 2/673/335/25
У Х В А Л А

07 квітня 2025 р. м. Деражня

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Ягодіна Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту майна

встановив:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами до Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту майна.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що їй стало відомо із відкритих джерел про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на все належне їй нерухоме майно.

Вказана обставина є перешкодою у реалізації її права власності, оскільки на даний час у органах виконавчої служби відкритих виконавчих проваджень щодо позивача як боржника немає.

Виконавче провадження №35373912 від 23.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 10970,68грн завершено 06.08.2012 року.

Посилаючись на зазначене, позивач просила суд скасувати арешт нерухомого майна, накладений на все нерухоме майно, в межах виконавчого провадження №35373912 відповідно до постанови ВДВС Деражнянського РУЮ Хмельницької області про арешт майна боржника.

Дослідивши вказану позовну заяву та долучені на обгрунтування її вимог документи приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.03.2023 року рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області у справі №2/2205/169/2012 позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 10861,84грн, а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 108,84грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як вбачається із відповіді Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області виконавче провадження №35373912 з примусового виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду № 2-169 від 06.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 10790.68грн.

З цього приводу 23.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все нерухоме майно боржника.

Дане виконавче провадження було завершено на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливість встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника) про що 30.04.2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Вказаний виконавчий лист, повторно був пред`явлений до виконання, в зв`язку з чим 19.07.2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 38970897 з накладенням арешту на майно боржника.

24.04.2014 року дане виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), виконавчий документ повернутий стягувачеві.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Із наданих суду документів встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Деражнянського РУЮ Хмельницької перебували виконавчі провадження № 35373912 та №38970897 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суму боргу за кредитним договором 10861,84грн. та 108,84 грн. понесених судових витрат. Стягувач у вказаному виконавчому провадженні ПАТ КБ «Надра» , а боржник ОСОБА_1 .

Під час примусового виконання судового рішення 23.11.2012 року та 19.07.2013року державний виконавець виніс постанови про арешт всього майна боржника.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 була відповідачем у цивільній справі №2/2205/169/2012, яку розглядав Деражнянський районний суд Хмельнцької області, і відповідно, боржником у зазначених виконавчих провадженнях.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у даній справі, арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може бути позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, тому у відкриття провадження у справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), Верховного суду складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 листопада 2024 року у справі №359/4519/23-ц ( провадження №61-17407св23).

Керуючись ст.ст.. 186, 259-260 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала складена 07.04.2025 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна