УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 522/16934/13-ц

провадження № 61-3670ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рева Дмитро Сергійович, на постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , акціонерного-комерційного банку «Укрсоцбанк» про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , акціонерного-комерційного банку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнати недійними Генеральний договір про здійснення кредитування № 06/95/146

від 01 грудня 2006 року та договір іпотеки № 2831 від 01 грудня 2006 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 21 грудня 2000 року до 04 липня 2012 року.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, який належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 в рівних частках.

Визнано Генеральний договір про здійснення кредитування № 06/95/146

від 01 грудня 2006 року (з врахуванням всіх додаткових угод до нього), який було укладено між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», недійсним в цілому.

Припинено взаємні права та зобов`язання сторін за Генеральним договором про здійснення кредитування № 06/95/146 від 01 грудня 2006 року

(з врахуванням всіх додаткових угод до нього), який було укладено між

ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», які випливають з даного договору.

Визнано недійсним Іпотечний договір № 2831 від 01 грудня 2006 року,

укладений між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений

приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу

Трофімець В. В.

Припинено взаємні права та зобов`язання сторін за Іпотечним договором № 2831 від 01 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та

АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського

нотаріального округу Трофімець В. В.

Виключено з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис № 4156760 від 04 грудня 2006 року про державну реєстрацію обтяження об`єкту нерухомого майна: двокімнатної квартири

АДРЕСА_1 , накладений на підставі Іпотечного

договору № 2831 від 01 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського

нотаріального округу Трофімець В. В.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію

Іпотечного договору № 2831 від 01 грудня 2006 року, внесений приватним

нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В. В., об`єкт

обтяження: квартира

АДРЕСА_1 за договором іпотеки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року, призначено до розгляду заяву АТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2013 року у справі № 522/16934/13-ц.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року, заяву АТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення у справі № 522/16934/13-ц залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» (АТ "Сенс-Банк") задоволено. Заочне рішення

Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2013 року скасовано.

Постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

21 березня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Рева Д. С. подав до Верховного Суду касаційну

скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що постанова Одеського апеляційного суду

від 11 лютого 2025 року не містить вказівки на те, що дата складання її повного тексту є відмінною від дати ухвалення, а отже подання касаційної скарги

21 березня 2025 року є пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом здійснюється судом за заявою учасника справи.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Безпосередньо у касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що про оскаржувану постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року заявник та її представник дізналися 19 січня 2025 року.

При цьому в касаційній скарзі відсутні відомості про те, чи отримувала сама ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Заявником не враховано, що на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у розпорядженні Верховного Суду відсутні матеріали цивільної справи № 522/16934/13-ц, які б могли підтвердити або спростувати наведені нею причини пропуску строку на касаційне оскарження.

За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

За таких обставин наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення строку касаційного оскарження наразі недоведені, а отже на даний час не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання судудоказів, які підтверджують обставини, що зазначені заявником як підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Такими доказами можуть бути зокрема довідка суду в якому зберігаються матеріали справи № 522/16934/13-ц з відображенням у ній інформації про те, чи наявні у справі докази вручення ОСОБА_1 копії постанови Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, або копії матеріалів справи № 522/16934/13-ц в хронологічному порядку після оскарженої постанови апеляційного суду та зазначення поважних причин неподання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскарженої постанови апеляційного суду.

Крім того, у пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, у такій скарзі зазначається, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник не погоджується з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року і як на підставу касаційного оскарження якої зазначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, заявник не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рева Д. С., на постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року.

Крім того, доводи заявника про те, що апеляційний суд не розглянув апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року не заслуговують на увагу, оскільки зазначена ухвала була предметом апеляційного оскарження у провадженнях № 22-ц/813/6460/21 та № 22-ц/813/7055/21, за наслідками розгляду яких апеляційні скарги було повернуто з огляду на положення пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України. Крім того, ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси

від 07 травня 2019 року відмовлено.

Таким чином, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду уточненої касаційної скарги з визначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.

У разі подання касаційної скарги засобами поштового зв`язку копії уточненої скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання касаційної скарги в електронній формі, до неї мають бути додані докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не мають зареєстрованого кабінету в системі Електронний Суд.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, а також клопотання особи, яка подає скаргу.

Згідно зі статтею 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що в прохальній частині заявник просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, при цьому по тексту касаційної скарги зазначає підстави касаційного оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси

від 07 травня 2019 року.

Отже заявник має самостійно визначитись, які саме судові рішення у справі вона оскаржує та яку процесуальну вимогу (клопотання) заявляє.

Таким чином в порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України викладене в касаційній скарзі клопотання (процесуальна вимога) сформульовано некоректно, без урахування рішень судів попередніх інстанцій та повноважень касаційного суду.

Визначення судових рішень, які є предметом касаційного оскарження та формулювання клопотання (процесуальної вимоги) має істотне значення як при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) та і під час касаційного розгляду.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній судових рішень, які оскаржують та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Станом на 01 січня 2013 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 147, 00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 550, 56 грн (1 147, 00 грн х 0,1 х 3 х 200 %) х 0,8.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду документу про сплату судового збору у розмірі 550, 56 грн або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає касаційну скаргу.

Заявник не зазначив передбачені пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України відомості щодо наявності або відсутності у ОСОБА_1 електронного кабінету в підсистемі Електронний Суд ЄСІТС.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у Овчіннікової Н. А. в підсистемі Електронний Суд.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рева Дмитро Сергійович, на постанову Одеського апеляційного суду

від 11 лютого 2025 року у справі № 522/16934/13-ц залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику та/або її представнику копії цієї ухвали.

У разі, якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян