УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Демченко С.В.,

секретар судових засідань Кошова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В., боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_4 про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

УСТАНОВИВ:

19 лютого 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. звернувся до суду з поданням, в якому просив визначити частку боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у майні, а саме квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/3 частки вказаної квартири за кожним.

В обґрунтування подання посилався на те, що у нього на примусовому виконанні перебувають виконавчі листи № 953/12655/23, видані Київським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 10 січня 2022 року у розмірі 1 500 000 грн. На виконання вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржників було направлено копії постанов про відкриття виконавчого провадження. Зазначив, що під час примусового виконання вищевказаних виконавчих листів ним здійснювалися заходи з метою виявлення майнового стану боржників та було встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності володіють квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Посилався на те, що станом на день звернення з відповідним клопотанням боржники не вчинили жодних дій, спрямованих на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року у справі № 953/12655/23. Вказав, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасно та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. За змістом ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Враховуючи те, що боржники на праві спільної сумісної власності володіють квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність у визначенні частки майна кожного боржника у спільній сумісній власності та зверненні стягнення на цю частку.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся своєчасно та належним чином, в поданні просив суд розглянути подання без його участі.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши подання та матеріали додані до нього, дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 08 липня 2024 року Київським районним судом м. Харкова задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 10 січня 2022 року у розмірі 1 500 000 грн, а також стягнуто судовий збір в рівних частках по 3578 грн 67 коп. з кожного.

Рішення суду набрало законної сили 08 серпня 2024 року.

18 вересня 2024 року Київським районним судом м. Харкова на виконання рішення суду від 08 липня 2024 року видані виконавчі листи.

Як вбачається з долучених до подання матеріалів, на підставі заяв ОСОБА_4 , приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. 27 вересня 2024 року винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень (ВП № 76159710 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 10 січня 2022 року; ВП № 76159892 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3578 грн 67 коп.; ВП № 76155982 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 10 січня 2022 року; ВП № 76158704 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3578 грн 67 коп.; ВП № 76159161 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 10 січня 2022 року; ВП № 76159518 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3578 грн 67 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 27 вересня 2024 року об`єднано виконавчі провадження № 76159710 та № 76159892 у зведене виконавче провадження № 76159931.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 27 вересня 2024 року об`єднано виконавчі провадження № 76155982 та № 76158704 у зведене виконавче провадження № 76158871.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 27 вересня 2024 року об`єднано виконавчі провадження № 76159161 та № 76159518 у зведене виконавче провадження № 76159593.

Як вбачається зі змісту подання, приватним виконавцем під час здійснення примусового виконання виконавчих листів № 953/12655/23 від 18 вересня 2024 року були направлені вимоги, зокрема до: Державної фіскальної служби України щодо надання інформації про рахунки, відкриті у банках та інших фінансових установах (встановлено, що боржники не мають відкритих рахунків в банківських установах); Пенсійного фонду України (встановлено, що боржники не перебувають на обліку як пенсіонери та офіційно ніде не працюють); Державного реєстру цивільних повітряних суден (встановлено, що у вільному доступі повітряні судна за боржниками не зареєстровані; МВС України (встановлено, що боржникам не належать на праві власності транспортні засоби); Головного управління Держпродспоживслужби України (встановлено, що сільськогосподарська техніка за боржниками не зареєстрована); Головного управління Держгеокадастру (встановлено, що земельні ділянки за боржниками не зареєстровані); Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (встановлено, що боржники не володіють значними пакетами акцій емітентів приватних акціонерних товариства та публічних акціонерних товариств); Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (встановлено, що за боржниками активних записів не виявлено, майна не зареєстровано).

Відповідно до інформації наданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (до зміни прізвища - ОСОБА_6 ), ОСОБА_3 (до зміни прізвища та ім`я ОСОБА_7 ) на праві спільної сумісної власності володіють квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 квітня 1996 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 5-96-71202-Ц2.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012 зазначено, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (стаття 443 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.10.2020 у справі №2-24/494-2009 (провадження №12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на наведене, враховуючи презумпцію рівності часток (ч. 1 ст. 357 ЦК) боржникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належать по 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 353-355, 431, 443 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В., боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_4 про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити частку боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у майні, а саме квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/3 частки вказаної квартири за кожним.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складений та підписаний 09 квітня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко