Справа № 141/854/24
провадження № 2/136/60/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "ФК" ФК" (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просила:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договорами факторингу у загальному розмірі 51727,6 грн, а саме: за договором факторингу №24.05/2024 в розмірі 44078 грн., з яких: 6300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30218 грн - сума заборгованості за процентами; 7560 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів; за договором факторингу №27.05/24-Ф в розмірі 7649,6 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3261,6 грн - сума заборгованості за процентами; 2388 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів. Також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

24.09.2023 між ТзОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачем було укладено кредитний договір №4005594. Такий договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом перевірки ТзОВ правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефона відповідача, вказаному при вході до особистого кабінета. Відповідачу було в безготівковій формі перераховано за реквізитами платіжної картки кошти, на умовах повернення, які було йому відомі. 24.05.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та позивачем, було укладено договір факторингу №24/05/2024, у відповідності до якого останнім прийнято за плату право вимоги до відповідача від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" за договором №4005594 від 24.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 36518 грн, з яких: 6300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30218 грн - сума заборгованості за процентами; 7560 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, які відповідач не повертає позивачу .

24.09.2023 між ТзОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем було укладено кредитний договір №7100383. Такий договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом перевірки ТзОВ правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефона відповідача, вказаному при вході до особистого кабінета. Відповідачу було в безготівковій формі перераховано за реквізитами платіжної картки кошти, на умовах повернення, які було йому відомі. 27.05.2024 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та позивачем, було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до якого останнім прийнято за плату право вимоги до відповідача від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" за договором №7100383 від 24.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 7649,6 грн, з яких: : 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3261, 6 грн - сума заборгованості за процентами; 2388 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів. які відповідач не повертає позивачу.

Ухвалою суду від 16.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву та витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) документи, що містять інформацію щодо належності платіжної картки НОМЕР_1 - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та підтверджують факт зарахування коштів 24.09.2023 на дану платіжну картку у сумі 2000 грн, за ініціативою ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" 9) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "ФК "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ".

Ухвалою суду від 11.03.2025 витребувано від Акціонерного товариства "КБ "ПриватБанк" 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, наступну інформацію: - документи, що містять інформацію щодо належності платіжної картки НОМЕР_1 - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та підтверджують факт зарахування коштів 24.09.2023 на дану платіжну картку у сумі 6300 грн, за ініціативою ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" () через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення".

Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

В силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив, що 24.09.2023 позивач надав позичальнику грошові кошти в розмірі 2000,00 грн та 6300,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_3 , а факт передачі грошових коштів позивачем відповідачеві підтверджується інформацією наданою на виконання ухвали суду від 29.01.2025 та 11.03.2025 АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої встановлено, що на ім`я відповідача в банку було емітовано карту № НОМЕР_3 на яку 24.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 2000,00 грн та 6300,00 грн.

Попри подані представником позивача кредитних договорів: №7100383 від 24.09.2023; №4005594 від 24.09.2023; паспорти кредиту та розрахунки заборгованості, а також договори факторингу, укладених між позивачем та: ТзОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"; ТзОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", доказів, які могли б надати суду можливість встановити наявність чи відсутність зобов`язань відповідача перед позивачем, зокрема виписки по рахунку у формі встановленій НБУ, суду не надано.

Суд вважає, що додатки до договору факторингу (акти прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була у межах строку кредитування.

Суд зауважує, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача не може бути підтвердженням існування його заборгованості перед позивачем, оскільки цей розрахунок не є первинним документом, він не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018.

На підтвердження заборгованості за кредитним договором мають бути подані первинні документи, які відповідають вимогам вказаних норм Закону і Положенням.

Так, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд вважає, що лише виписки з рахунків позикодавців та позивача є належними та допустимими доказами, що підтверджують надходження чи відсутність надходження коштів від відповідача, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних операцій.

Однак, позивачем не надано виписок з рахунків первісних кредиторів та позивача, які б містили всі необхідні реквізити та відомості за ними та могли б підтвердити надходження чи відсутність надходження коштів від відповідача.

Оцінивши подані позивачем докази, суд вважає їх недостатніми, оскільки вони не підтверджують заборгованість відповідача.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО