Провадження № 2о/205/48/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Киричок Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року представник заявниці адвокат Лавринович О.В. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначила, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . З 2016 року ОСОБА_2 приймав участь в АТО на Донбасі, а 11.01.2016 року уклав контракт із Міністерством внутрішніх справ України про проходження військової служби у Національній гвардії України, за яким зобов`язався проходити військову службу на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022 року ОСОБА_2 перебував у лавах Національної гвардії України на посаді старшого солдата снайпера 3-го снайперського відділення снайперської групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до сповіщення про смерть від 25.05.2023 року № 40157/9/1-4493, снайпер 3-го снайперського відділення снайперської групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації на території міста Маріуполь Донецької області. Тіло ОСОБА_2 не було вивезене з м. Маріуполь на підконтрольну територію України. У заявниці відсутній документ, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою про смерть її сина, оскільки м. Маріуполь Донецької області, де загинув її син, тимчасово окуповане, тому для проведення державної реєстрації смерті сина вона вимушена звернутися до суду.

Враховуючи викладене, представник заявниці звертається до суду та просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Маріуполь Донецької області, Україна.

Ухвалою судді від 24.09.2024 року відкрито окреме позовне провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2024 року клопотання представника заявниці адвоката Лавринович О.В. про витребування доказів було задоволено, витребувано у Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, у Міністерства внутрішніх справ України та у Міністерства оборони України належним чином завірені копії висновку службового розслідування обставин смерті ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інших документів, які стали підставою сповіщення про смерть ОСОБА_2 , а також будь-яку інформацію, що підтверджує смерть ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2024 року клопотання представника заявниці адвоката адвокат Лавринович О.В. про витребування доказів було задоволено, витребувано у Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України належним чином завірені копії висновку службового розслідування обставин смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

31.10.2024 року та 12.12.2024 року до суду від представника Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшли витребувані документи, зокрема, копії:

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.01.2016 року № 4 про зарахування в списки особового складу частини та всі види забезпечення ОСОБА_2 ;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.05.2022 року № 117, яким ОСОБА_2 було виключено із усіх видів забезпечення;

- витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого на сторінці 212 журналу бойових дій зазначено: запис об 23:23 09.05.2022, під час ведення оборони м. Маріуполь, ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув старший солдат ОСОБА_2 ;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.03.2023 року № 66мтд, яким було розірвано контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено ОСОБА_2 зі списків особового складу частини;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.10.2024 року № 1587, яким призначено службове розслідування за фактом невідповідності облікових даних старшого солдата ОСОБА_2 ;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.11.2024 року № 1824 про результати службового розслідування за фактом невідповідності облікових даних старшого солдата ОСОБА_2 (а.с. 41-43, 51, 52, 93).

19.11.2024 року до суду надійшла відповідь Департаменту юридичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України у якій зазначено, що запитувані судом документи знаходяться у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 66-67).

12.12.2024 року до суду надійшла відповідь Міністерства оборони України, згідно якої сповіщення про загибель ОСОБА_2 до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_6 від військової частини НОМЕР_1 не надходило (а.с. 89).

17.12.2024 року до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов висновок службового розслідування за фактом невідповідності облікових даних військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 (а.с. 108-110).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2025 року заяву представника заявниці адвоката Лавринович О.В. про залучення до участі у справі заінтересованої особи було задоволено, залучено до розгляду цивільної справи № 205/12578/24 в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2025 року заяву представника заявниці адвоката Лавринович О.В. було задоволено, виключено Міністерство оборони України з числа заінтересованих осіб у справі № 205/12578/24.

Представник заявниці адвокат Лавринович О.В. письмово просила судове засідання проводити без застосування засобів технічної фіксації, вимоги заяви підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Сидоренко Т.О. у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» направила заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті по справі докази, дійшов висновку про задоволення вимог заяви за наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 14).

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином заявниці ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять копію контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України від 11.01.2016 року, який було укладено між ОСОБА_2 та Міністерством внутрішніх справ України в особі військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за яким ОСОБА_2 зобов`язався проходити військову службу на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 13).

Згідно копії довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 2500 від 22.05.2023 року ОСОБА_2 дійсно проходив військову службу за контрактом у окремому загоні спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 11.01.2026 року по 08.05.2022 року (а.с. 11).

Матеріали справи містять також копію довідки від 22.05.2023 року № 2075, наданої т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якої вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 в період з 24.02.2022 року по 08.05.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районі та період здійснення зазначених заходів в місті Маріуполь Донецької області (а.с. 10).

Відповідно до копії довідки від 16.05.2024 року № 014, наданої начальником групи нагороджень відділення кадрової роботи секції персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_2 відзначений державними нагородами: відзнакою Президента України «За участь в АТО» та орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно) (а.с. 9).

Із копії довідки про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 30.05.2022 року, командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України засвідчує смерть старшого солдата ОСОБА_2 , смерть констатована ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув під час ведення оборони міста Маріуполь (а.с. 12).

Відповідно до сповіщення про смерть т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 та т.в.о. першого заступника командира частини начальника штабу полковника ОСОБА_5 від 25.05.2023 року № 40157/9/1-4493, снайпер 3-го снайперського відділення снайперської групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації на території міста Маріуполь Донецької області (а.с. 15).

Матеріали справи містять також копії витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України:

- від 11.01.2016 року № 4 про зарахування в списки особового складу частини та всі види забезпечення ОСОБА_2 ;

- від 09.05.2022 року № 117, яким ОСОБА_2 було виключено із усіх видів забезпечення;

- від 23.03.2023 року № 66мтд, яким було розірвано контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено ОСОБА_2 зі списків особового складу частини;

- від 23.10.2024 року № 1587, яким призначено службове розслідування за фактом невідповідності облікових даних старшого солдата ОСОБА_2 ;

- від 18.11.2024 року № 1824 про результати службового розслідування за фактом невідповідності облікових даних старшого солдата ОСОБА_2

а також витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого на сторінці 212 журналу бойових дій зазначено: запис об 23:23 09.05.2022, під час ведення оборони м. Маріуполь, ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув старший солдат ОСОБА_2 (а.с. 41-43, 51, 52, 93).

Із висновку службового розслідування за фактом невідповідності облікових даних військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 вбачається, що враховуючи наявність інформації про те, що старший солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань в м. Маріуполь Донецької області у період дії воєнного стану та факту того, що територія місця бойових дій військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) наразі є окупованою та перебуває під контролем зс рф, вирішено вважати старшого солдата ОСОБА_2 , який помер від вогнепального поранення несумісного з життям під час виконання бойових завдань, загиблим з 08.05.2022 року (а.с. 108-110).

Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години З0 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє на теперішній час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 року № 562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 № 457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій."

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 14 від 13.01.2023 року № 41 від 09.02.2023 року № 56 від 20.02.2023року) Затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що додається, до якого станом на сьогодні віднесено Донецька область, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Положеннями ч. 3 ст. 49 ЦК України передбачено, що смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Суд встановив, що на території України у Донецькій області на сьогоднішній день відбуваються активні бойові дії, при цьому доступу до тіла загиблого ОСОБА_2 , який загинув у м. Маріуполь Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань у заявниці немає, а тому видача лікарського свідоцтва про смерть сина неможлива, що у свою чергу унеможливлює державну реєстрацію смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану та видачу свідоцтва про смерть.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованим твердження заявниці про неможливість отримання нею документів, що підтверджують факт смерті її сина ОСОБА_2 за формою, встановленою чинним законодавством України, на сьогодні з об`єктивних причин.

У відповідності до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 року в справі № 490/6057/19-ц, встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки для заявниці.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приймає в сукупності як належні, допустимі та достатні докази, що були надані заявницею та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України документи, якими засвідчено факт смерті старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив військову службу за контрактом у окремому загоні спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації на території міста Маріуполь Донецької області.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, розглядаючи дану заяву в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, беручи до уваги вищевказані норми процесуального закону та зважаючи на те, що іншого порядку встановлення факту, що надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть її сина, виданого державним органом України не передбачено, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі п. 8 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-81, 89, 247, 263-265, 293-294, 315-317, 319, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Маріуполь Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Сторони по справі:

заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 10 квітня 2025 року.

Суддя: Федотова В.М.