Єдиний унікальний номер № 333/784/25
Провадження № 2/333/1867/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Крамаренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, за відсутності учасників справи, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію, 3% річних від суми заборгованості, суму інфляційних витрат на загальну суму 14 180,45 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем були надані відповідачу послуги з електричної енергії з 01 серпня 2021 року по 31 липня 2024 року, проте відповідач не виконав свої обов`язки по сплаті за надані позивачем послуги згідно умов публічного договору.
Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 12.03.2025, яке було відкладено на 11.04.2025 у зв`язку із неявкою відповідача.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за її відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Сторони перебувають у договірних відносинах, які регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. Ці правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та споживачем укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом приєднання з 01.01.2019 до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті постачальника шляхом фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, на умовах комерційної пропозиції "Побут" (а.с.4-6, 7-8).
Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 30.01.2025, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32).
Загальна заборгованість відповідача становить 14 180,45 грн., з яких: 14 084,48 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , по особистому рахунку № НОМЕР_1 , за період з 01.08.2021 по 31.07.2024 (обсяг використаної електричної енергії 7 395 кВт/год.); 17,38 грн. - 3 % річних за період 22.09.2021 по 23.02.2022; 78,59 грн. - інфляційні витрати за період 01.10.2021 по 23.02.2022, що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.16-17, 18, 19).
Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснюється державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до п.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.
Згідно з п.20 Правил роздрібного ринку електричної енергії, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Відповідно до п.42 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Відповідно до абз.2 п.4.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії, побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 5.10 Договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу відповідача вимоги з додатками від 27.08.2024 № 3127 щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 9-11).
Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст.552, ч. 2 ст.625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
За таких обставин, враховуючи тривалий термін прострочення платежів, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов`язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання ним своїх зобов`язань.
Водночас, ст. 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
24.02.2022 відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому відповідними Указами Президента України воєнний стані було продовжено та він продовжує діяти і на цей час.
Постановою КМ України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
З аналізу наведених вище норм випливає, що позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат та 3% річних лише до 23.02.2022 включно. Ці суми розраховані позивачем вірно та відповідачем не спростовані.
Таким чином, суд приходить до висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" були надані, а відповідачами по справі спожиті послуги з постачання електричної енергії. Однак, відповідач оплату за послуги товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" вносив не у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за обсяги спожитої електричної енергії.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних від суми заборгованості, суму інфляційних витрат на загальну суму 14 180,45 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений ним при подачі позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 552, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 14 квітня 2025 року.
Суддя В.М. Ходько