Справа № 154/4170/24 Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є.
Провадження № 22-ц/802/440/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Ідея Банк» і відповідачем ОСОБА_1 укладена угода № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно з умовами якої позичальнику на момент укладення угоди надано грошові кошти у розмірі 5 500 грн на строк до 12 квітня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48% річних.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 укладена угода № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно з умовами якої позичальнику на момент укладення угоди надано грошові кошти у розмірі 7 000 грн на строк до 09 листопада 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних.

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2023, згідно з умовами якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 .

У подальшому 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, згідно з умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за кредитними договорами №С-001-0 від 12 квітня 2018 року, № С-001-0 від 09 листопада 2018 року до ОСОБА_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань за кредитними договорами, у неї станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення прав вимоги) утворилася заборгованість по кредитному договору № С-001-0 від 12 квітня 2018 року у розмірі 14 340 грн 32 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 5 465 грн 98 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8 874 грн 34 коп., а по кредитному договору № С-001-0 від 09 листопада 2018 року у розмірі 20 599 грн 68 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 6 994 грн 86 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 13 604 грн 82 коп.

Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами №С-001-0 від 12 квітня 2018 року, № С-001-0 від 09 листопада 2018 року у загальному розмірі 34 940 грн, а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2025 року позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № С-001-0 від 12 квітня 2018 року у розмірі 6 453 грн 86 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 5 465 грн 98 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 987 грн 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № С-001-0 від 09 листопада 2018 року у розмірі 8 980 грн 81 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 6 994 грн 86 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1 985 грн 95 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за кредитним договорами та витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення вказаних витрат, а також відмовити відповідачу у відшкодуванні судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Крім того, просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки в частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, то відповідно до норм ст. 367 ЦПК України апеляційним судом у цій частині рішення не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 10 квітня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладена угода №С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно з умовами якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard (а.с.6, 7).

Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн (пп. 3.1. кредитного договору); ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 500 грн (пп. 3.2. кредитного договору).

Згідно з пп. 3.3. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 48% річних.

Банк на виконання умов вказаного договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5 500 грн строком до 12 квітня 2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку за адресою: www.ideabank.ua). Як йдеться в угоді, клієнт ознайомлений з умовами угоди, ДКБО, тарифами банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна процентна ставка складає 76,7% (п. 5.11. кредитного договору).

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкрив позичальнику поточний рахунок № НОМЕР_1 та надав кредитні кошти у розмірі 5 500 грн у межах кредитного ліміту, визначеного в пп. 3.2. договору.

Як слідує з наданої позивачем виписки, за період з 18 травня 2018 року по 30 вересня 2019 року відповідач отримала кредитні кошти, користувалася ними та частково погашала кредит, однак, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала (а.с.24-40).

29 липня 2024 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою щодо стягнення заборгованості за договором № С-001-0 від 12 квітня 2018 року, проте, вона борг добровільно не сплатила (а.с.42, 43).

Судом першої інстанції також встановлено, що 09 листопада 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладена угода №С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно з умовами якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard (а.с.14-15).

Згідно з п. 3 цього договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн (пп. 3.1. кредитного договору); ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 7 000 грн (пп. 3.2. кредитного договору).

Згідно з пп. 3.3. договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 24% річних.

Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000 грн строком до 09 листопада 2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку за адресою: www.ideabank.ua). Як йдеться в угоді, клієнт ознайомлений з умовами угоди, ДКБО, тарифами банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна процентна ставка складає 124,74% (п. 5.11. кредитного договору).

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкрив позичальнику поточний рахунок № НОМЕР_2 та надав кредитні кошти у розмірі 7 000 грн в межах кредитного ліміту, визначеного в пп. 3.2. договору.

Як слідує з наданої позивачем виписки, за період з 13 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року відповідач отримала кредитні кошти, користувалася ними та частково погашала кредит, однак, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала (а.с.35-40).

29 липня 2024 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою щодо стягнення заборгованості за договором № С-001-0 від 09 листопада 2018 року, однак, вона борг добровільно не сплатила (а.с.44, 45).

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2023, згідно з умовами якого (п. 2.1.) АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу (а.с.50-62). Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував грошові кошти на користь АТ «Ідея Банк».

У подальшому 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, згідно з умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняло права вимоги за кредитними договорами №С-001-0 від 12 квітня 2018 року, № С-001-0 від 09 листопада 2018 року (а.с.63-67).

Отже, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до умов договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право вимоги за кредитними договорами № С-001-00 від 12 квітня 2018 року, №С-001-0 від 09 листопада 2018 року, укладені між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

За розрахунками позивача у зв`язку з неповерненням кредитних коштів за договором № С-001-0 від 12 квітня 2018 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) заборгованість ОСОБА_1 становить 14 340 грн 32 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 5 465 грн 98 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8 874 грн 34 коп., а за договором № С-001-0 від 09 листопада 2018 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) заборгованість відповідача становить 20 599 грн 68 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 6 994 грн 86 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 13 604 грн 82 коп.

Розмір заборгованості позивач підтверджує довідками-розрахунками (а.с.34, 41).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції сторона відповідача не заперечувала укладення кредитних договорів між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а також частково визнавала позовні вимоги про стягнення основного боргу: за кредитним договором від 11 квітня 2018 року у розмірі 5 465 грн 98 коп. та за кредитним договором від 09 квітня 2018 року 6 994 грн 86 коп. При цьому не погоджувалася із розміром заборгованості по простроченим відсоткам за угодою № С-001-0 від 12 квітня 2018 року у розмірі 8 874 грн 34 коп. та угодою № С-001-0 від 09 листопада 2018 року у розмірі 13 604 грн 82 коп. Вказувала, що кредитні договори укладалися строком на 1 рік та за розрахунком представника відповідача за угодою № С-001-0 від 12 квітня 2018 року строк прострочення становить 155 днів на суму 987 грн 96 коп., а за угодою № С-001-0 від 09 листопада 2018 року 290 днів на суму 1 985 грн 95 коп.

Відповідач визнавала зазначену суму нарахованих відсотків, а тому суд частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» оскаржуваним рішенням стягнув з неї основні суми боргу за кредитними договорами та визнані відповідачем суми нарахованих відсотків за цими договорами. В решті вимог суд відмовив за безпідставністю і саме в цій частині рішення суду оскаржується позивачем.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд урахував, що під час розгляду справи у суді першої інстанції детальних розрахунків заборгованості відповідача за кредитними договорами, в тому числі на виконання вимог ухвали суду від 22 січня 2025 року про витребування доказів, позивач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення нарахованих процентів за кредитними договорами у повному обсязі не заслуговують на увагу колегії суддів і спростовуються наступним.

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 300/438/18.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року у позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» витребувано детальні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за угодою № С-001-0 від 12 квітня 2018 року та за угодою №С-001-0 від 09 листопада 2018 року. Проте, такі розрахунки суду надані не були, а представник позивача у заяві від 29 січня 2025 року стверджував, що розрахунки заборгованості здійснені саме АТ «Ідея Банк» станом на 19 грудня 2023 року на основі виписок по згаданим кредитним договорам.

Водночас суд дійшов обґрунтованого висновку, що надані позивачем довідки-розрахунки заборгованості, не можуть бути доказом безспірності заборгованості та її розміру, оскільки є документами, що створені первісним кредитором, а тому інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Крім того, оскільки виписки по рахунках за період з 12 квітня 2018 року по 19 грудня 2023 року та з 09 листопада 2018 року по 19 грудня 2023 року не відображають заборгованість за кредитними договорами, а саме у них відсутні: відомості щодо фактичного погашення заборгованості по тілу кредиту, відсотках, сумах страхового платежу, комісій, пені та штрафу, простроченої заборгованості по тілу кредиту, відсотках, пені та штрафів, з зазначенням кількості днів прострочення, залишку заборгованості та його зміну при внесенні чергового мінімального платежу, або суми на погашення кредиту, тому суд підставно не взяв їх до уваги.

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги у частині заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, а тому урахувавши визнання відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за кредитним договором №С-001-0 від 12 квітня 2018 року у розмірі 987 грн 96 коп. та за кредитним договором № С-001-0 від 09 листопада 2018 року у розмірі 1 985 грн 95 коп., цілком обґрунтовано задовольнив позов в межах визнаних відповідачем сум.

Водночас на спростування наведеного представником відповідача розрахунку заборгованості позивач жодних належних, допустимих і достовірних доказів не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

При цьому безпідставним є покликання позивача в апеляційній скарзі на процесуальний обов`язок суду навести в рішенні свій розрахунок, оскільки надані позивачем у справі документи, з врахуванням часткових погашень заборгованості відповідачем за кредитними договорами, що не заперечувалося позивачем, позбавляли суд можливості провести такий розрахунок. Разом з тим документів, які ухвалою суду витребовувалися у позивача та з допомогою яких можливо було б провести розрахунки заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, позивач не надав.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого в даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування у зазначеній частині відсутні.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - Явтушенко І. В. зазначала, що відповідач для отримання професійної правничої допомоги щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу зверталась до неї та понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн, які просила стягнути на її користь з позивача.

До відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - Явтушенко І. В. додала докази обсягу наданих відповідачу послуг та виконаних робіт та понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн, а саме: договір про надання професійної правничої допомоги № 165 від 17 березня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Явтушенко І. В.; ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Явтушенко І. В. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 165 від 17 березня 2025 року; розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги; квитанцію до прибуткового касового ордера № 08/2025 про сплату ОСОБА_1 адвокату Явтушенко І. В. грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 000 грн на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 165 від 17 березня 2025 року. Згідно із зазначеним розрахунком витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом Явтушенко І. В. відповідачу ОСОБА_1 була надана професійна правнича допомога у вигляді підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу позивача у цій справі вартістю 2 000 грн.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заперечувало щодо вказаного розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанцій, покликаючись на їх неспівмірність, оскільки складання відзиву на апеляційну скаргу адвокатом не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у проведенні окремої консультації та додатковому вивченні документів.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн, а також ураховуючи заперечення позивача про неспівмірність понесених відповідачем у суді апеляційної витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки апеляційну скаргу позивача у цій справі залишено без задоволення, а реально понесені витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь відповідача ОСОБА_1 належить стягнути понесені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2025 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: