ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/529/24 Номер провадження 22-ц/814/1510/25Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Рижаковим Анатолієм Вікторовичем,

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 січня 2025 року, постановлену суддею Должко С.Р., про виправлення описки,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

27.02.2024 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року в розмірі 2 442 559,00 грн. та суму штрафу в розмірі 33 155,19 грн.

Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 02.01.2025 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01.02.2011 у справі №2-87/2011 за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року в розмірі 280 826,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

09.01.2025 в інтересах ОСОБА_2 адвокат Годун Д.В. звернулася в суд із заявою про виправлення описки, допущеної в описовій та резолютивній частині судового рішення, змінивши суму стягнення в судовому рішенні з 280 826,00 грн. на 2 442 559,00 грн.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 09.01.2025 виправлено описку в рішенні Зіньківського районного суду Полтавської області від 02.01.2025, а саме: по тексту судового рішення розмір неустойки читати правильно 2 442 559,00 грн.

При постановленні такої ухвали районний суд керувався положеннями статті 269 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Рижаков А.В., оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить скасувати ухвалу районного суду й прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки.

Зазначає, що у мотивувальній частині заочного рішення судом застосовано положення частини першої статті 196 СК України та у подальшому встановлено, що загальний розмір неустойки (пені) за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року, який може бути стягнуто в межах 100% заборгованості, що становить 280 826,09 грн.

При цьому відповідачу не зрозуміло в чому полягає описка у резолютивній частині заочного рішення, якщо, на його думку, суд першої інстанції мотивовано відмовив у задоволенні стягнення всієї суми (2 442 559,00 грн.), а задовольнив тільки в межах 100% заборгованості, а саме - 280 826,09 грн. і таку ж суму зазначив в резолютивній частині рішення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.03.2025.

Відзив на апеляційну каргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.02.2025 ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року в розмірі 2 442 559,00 грн., а також штрафу в розмірі 35 155,19 грн./а.с.1-8/

Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області (вступна та резолютивна частини) від 02.01.2025 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнених за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01.02.2011 у справі №2-87/2011 за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року включно у розмірі 2 442 559,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено./а.с.110/

03.01.2025 складено повний текст заочного рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 02.01.2025, за змістом резолютивної частини якого позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів стягнених за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01.02.2011 по справі №2-87/2011 за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року включно у розмірі 280 826,09 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено./а.с.111-118/

09.01.2025 представник позивача адвокат Годун Д.В. звернулася в суд із заявою про виправлення описки у судовому рішенні, у якій просить виправити допущену помилку по тексту в описовій та резолютивній частині рішення, змінивши суму стягнення з 280 826,09 грн. на правильну суму, що була оголошена у судовому засіданні і викладена у вступній та резолютивні частині 2 442 559,00 грн./а.с.121-122/

Виправляючи описку в заочному рішенні, суд першої інстанції керувався положеннями статті 269 ЦПК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Наведені норми передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

У розумінні процесуального закону описка - це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, одрук тощо). Не вважається опискою помилка, яка не викривляє зміст рішення, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування росіянізмів та діалектизмів тощо.

Опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Такий висновок щодо застосування інституту виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні викладено в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №904/10956/16, від 11.01.2022 у справі №921/730/13-г/3, від 23.03.2023 у справі №990/106/22, від 26.04.2023 у справі №522/22473/15-ц та від 09.05.2023 у справі №522/22473/15-ц.

Вирішуючи питання про виправлення описок (очевидних арифметичних помилок), допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння). Суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо) або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення), які водночас впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

Із огляду на викладені норми права, дослідивши запис фіксації судового засідання від 02.01.2025, під час якого було оголошено вступну та резолютивну частини заочного рішення, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що при складанні 03.01.2025 повного тексту заочного рішення допущено описку щодо розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2012 року по вересень 2023 року включно та помилково вказано у розмірі 280 826,09 грн. замість правильної суми стягнення 2 442 559,00 грн., яка фактично і була зазначена в судовому засіданні при оголошенні вступної та резолютивної частин заочного рішення.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що допущена описка в порядку статті 269 ЦПК України підлягає виправленню за заявою сторони позивача.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки зводяться до заперечень відповідача по суті спору щодо суми стягнення неустойки, як такої, що не може перевищувати 100% заборгованості зі сплати аліментів. Проте оцінка таких доводів може бути надана апеляційним судом виключно за наслідками перегляду судового рішення по суті спору, а не при вирішенні питання виправлення описки.

При цьому часткове задоволення позовних вимог полягає не у тому, що районний суд постановив до стягнення неустойку (пеню) у розмірі 280 826,09 грн., а не 2 442 559,00 грн., як прохала позивачка; а у тому, що районний суд відмовив у частині позову про стягнення штрафу в розмірі 35 155,19 грн. (пункт 3 прохальної частини позовної заяви).

Підстав вважати, що виправлена описка змінює зміст судового рішення, колегія суддів не вбачає, оскільки відповідні виправлення лише усувають неточності щодо розміру стягнення та приводять у відповідність зміст вступної та резолютивної частини заочного рішення із його повним текстом, виготовленим пізніше. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Рижаковим Анатолієм Вікторовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак