Справа № 509/1745/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі судді Спічака Вадима Олексійовича, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного 28.11.2009 року, та поділ спільного майна подружжя, яке складається з: легкового автомобіля «SKODA SUPERB», 2017 р. в.; вантажного автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI», 2005 р. в.; легкового автомобіля «SKODA FABIA», 2011 р. в.; квартири за адресою: АДРЕСА_1 , корпоративних прав у ТОВ "ПАН КАБАН" у розмірі 34% статутного капіталу, вартістю внеску 455 600,00 грн.

Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт, оголосити заборону відчуження, заборонити проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження стосовно наступного майна: легкового автомобілю «SKODA SUPERB», 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , зареєстрований за відповідачем; вантажного автомобілю «MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , зареєстрований за відповідачем; легкового автомобілю «SKODA FABIA», 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN-код НОМЕР_6 , зареєстрований за відповідачем; корпоративних прав ТОВ «ПАН КАБАН» (), де відповідач є співзасновником зі статутним внеском у розмірі 455 600 грн (34%).

Заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку про її часткове задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, позов забезпечується шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі?чи?сплаті?відповідачеві?і?знаходяться?у?нього?чи?в?інших?осіб; 1-1) накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборони вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Згідно?з?ч.?3?ст.?150?ЦПК?України?заходи?забезпечення?позову?мають?бути?співмірними?із?заявленими?позивачем?вимогами.

Суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У?даній?справі?заява?про?забезпечення?позову?подана?одночасно?з?позовною?заявою?про?розірвання?шлюбу?та?поділ?майна?подружжя. Між позивачем та відповідачем виник зокрема й майновий спір, предметом?якого?є?поділ?майна,?що?було?набуте?сторонами?під?час?шлюбу. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Посилання у заяві, що відповідач наразі має реальну можливість розпорядитися майном, право власності на яке було зареєстровано саме за відповідачем, та відчужити його третім особам, можуть дійсно свідчити про існування загрози невиконання в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову.

В свою чергу, заявник просить застосувати одночасно декілька видів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на майно, оголосити заборону відчуження майна, заборонити проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень щодо майна, заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 ЦПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Однак вказана заява не містить чіткого обґрунтування щодо необхідності застосування кожного з обраних заходів забезпечення позову відносно зазначеного в заяві майна подружжя.

Натомість суд вважає за необхідне вказати, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. В свою чергу,?заборона?на?відчуження?майна??це?перешкода?у?вільному?розпорядженні?майном.

Отже, арешт є ширшим за своїм змістом заходом забезпечення позову, ніж заборона на відчуження майна, оскільки передбачає повне або часткове обмеження права розпоряджатися майном, а також може включати заборону на користування чи володіння майном.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 Верховний Суд зауважує, що, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Отже, заборона на відчуження майна є самостійним і ефективним способом забезпечення позову за таких обставин. Вона стосується лише права розпоряджатися майном, не зачіпаючи інших аспектів права власності. Заявник у своїй заяві про забезпечення позову наголошує на необхідності запобігти відчудженню майна третім особам. Тому застосування саме цього заходу забезпечення позову шляхом заборони на відчуження майна дозволить зберегти справедливий баланс інтересів сторін і буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Що?стосується?забезпечення?позову?в?частині?заборони?відчудження?корпоративних?прав?ТОВ?«ПАН?КАБАН»,?слід?зазначити?таке.

Відповідно до наданого заявником витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.03.2025 року ОСОБА_2 є засновником вказаного товариства з розміром статутного внеску 455 600 гривень, що становить 34% статутного капіталу товариства.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (ч.?1,?2?ст.?190?ЦК?України).

Корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (пп. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Оскільки?корпоративні?права?є?майном,?то?право?власності?на?них?може?бути?припинено,?зокрема?шляхом?відчуження?(ст.?346?ЦК?України).

З аналізу вказаних нормативних приписів випливає, що корпоративні права це сукупність майнових і немайнових прав особи (власника частки у статутному капіталі товариства), які надають йому право брати участь у діяльності товариства та можуть бути відчужені у будь-який спосіб, не заборонений чинним законодавством.

Саме тому з метою унеможливлення відчуження частки у статутному капіталі відповідачем суд вважає за можливе заборонити державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження корпоративних прав ОСОБА_2 у ТОВ "ПАН КАБАН" та його внеску у статутному капіталі даного товариства у розмірі 34% вартістю 455 600,00 грн.

При цьому суд застосовує такий спосіб обтяження корпоративних прав відповідача, який не призведе до порушення прав відповідача як засновника та учасника товариства, а лише обмежить право розпорядження часткою у статутному капіталі до вирішення спору подружжя по суті.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову відносно транспортних засобів легкового автомобіля «SKODA SUPERB», 2017 року випуску, вантажного автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI», 2005 року випуску, легкового автомобіля «SKODA FABIA», 2011 року випуску, суд зазначає, що вони є предметом поділу, і з огляду на наведене невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може унеможливити або значно ускладнити виконання рішення суду у разі, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача.

Належність відповідачу транспортних засобів вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 13.03.2025 року, у якому зазначено, що згідно із відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на дату надання відповіді, на ім`я ОСОБА_2 , на праві власності зареєстровано зокрема: транспортний засіб марки SKODA модель SUPERB, 2017 р.в., об`єм двигуна- 1598 см. куб., потужність двигуна 88 кВт (дата державної реєстрації 07.02.2025 перереєстрація транспортного засобу на нового власника, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з суб`єктом господарювання. Орган державної ТСЦ №5150), транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель VITO 115 CDI, 2005 р.в., об`єм двигуна 2148 см. куб., потужність двигуна - інформація відсутня (дата державної реєстрації 08.02.2024 перереєстрація транспортного засобу на нового власника, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з суб`єктом господарювання. Орган державної ТСЦ №5150), транспортний засіб марки SKODA модель FABIA, 2011 р.в., об`єм двигуна- 1197 см. куб., потужність двигуна інформація відсутня (дата державної реєстрації 28.08.2020 первинна реєстрація бувшого у використанні транспортного засобу придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону. Орган державної ТСЦ №5141).

Натомість позивачкою не надано документального підтвердження, що транспортні засоби із вказаними у заяві державними номерними знаками та VIN кодами, належать саме відповідачу.

Тому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, беручи до уваги обов`язок суду враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, в даному випадку суддя вважає, що саме заборона відчуження спірного майна без позбавлення відповідача права користування ним, є заходом забезпечення позову, який є співмірним з можливими наслідками від його застосування, та таким, що відповідає позовним вимогам.

Суд, забезпечуючи позов, враховує, що між сторонами існує спір, предметом якого є спільне майно, набуте подружжям під час шлюбу, обрані заявником заходи забезпечення позову, зокрема заборона на відчуження майна, який суд вважає співмірним із заявленими позовними вимогами, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 149-152 ЦПК України, суд.-

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову частково.

Вжити?заходи?забезпечення?позову,?а?саме:?заборонити відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації) будь-яких прав та їх обтяжень, а також здійснювати будь-які дії щодо розпорядження частки у статутному капіталі (корпоративних прав), що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН КАБАН» ().

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав сервісних центрів МВС України, здійснювати будь-які дії щодо відчуження (перереєстрації) транспортного засобу марки SKODA модель SUPERB, 2017 р.в., об`єм двигуна- 1598 см. куб., потужність двигуна 88 кВт (дата державної реєстрації 07.02.2025 перереєстрація транспортного засобу на нового власника, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з суб`єктом господарювання. Орган державної ТСЦ №5150), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав сервісних центрів МВС України здійснювати будь-які дії щодо відчуження (перереєстрації) транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель VITO 115 CDI, 2005 р.в., об`єм двигуна 2148 см. куб., потужність двигуна - інформація відсутня (дата державної реєстрації 08.02.2024 перереєстрація транспортного засобу на нового власника, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з суб`єктом господарювання. Орган державної ТСЦ №5150), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав сервісних центрів МВС України здійснювати будь-які дії щодо відчуження (перереєстрації) транспортного засобу марки SKODA модель FABIA, 2011 р.в., об`єм двигуна- 1197 см. куб., потужність двигуна інформація відсутня (дата державної реєстрації 28.08.2020 первинна реєстрація бувшого у використанні транспортного засобу придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону. Орган державної ТСЦ №5141), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Спічак В.О.