ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 641/2712/23

провадження № 22-ц/818/1244/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року, постановлене під головуванням судді Щепелевої Г.М.,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 73113,05 грн. та стягнення з відповідачів понесених судових витрат.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП „Харківські теплові мережі суму заборгованості у розмірі 45 122 грн. 10 коп. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП „Харківські теплові мережі судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2884 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити в цій частині нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про солідарне стягнення заборгованості з усіх визначених позивачем відповідачів, включаючи формальні підстави стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3 . Судом першої інстанції не взято до уваги, що Відповідач ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за вказаною адресою АДРЕСА_1 , проте без фактичного проживання, а відповідно без споживання послуг, які надавались позивачем. Зазначає, що факт реєстрації пов`язаний виключно з постановкою відповідача на військовий облік. Навіть не зважаючи на відсутність доказів проживання відповідача в період квітня 2005 року по жовтень 2017 року на орендованих об`єктах житлової нерухомості, суд першої інстанції не надав оцінки доказам фактичного проживання відповідача з листопада 2017 року у власній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 100154586 від 12.10.2017 та договору про надання послуг з центрального опалення та центрального постачання гарячої води від 11.01.2018 року. Оскільки відповідач ОСОБА_3 не користувався об`єктом нерухомого майна, не отримував житлово-комунальну послугу для власних потреб та з ним не укладений відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, він не має нести солідарну відповідальність за неналежне виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг. Сама по собі реєстрація місця проживання за певною адресою не не дає особі права на користування певним житлом, що узгоджується з позиціями Верховного Суду, який розмежовує реєстрацію особи та місце її фактичного проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог відносно ОСОБА_3 , тому в іншій частині рішення суду, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що з 12 березня 2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжені на строк дії такого карантину, тому позовні вимоги з 01.04.2017 року заявлені в межах строку позовної давності і підлягають задоволенню солідарно з усіх зареєстрованих за вказаною адресою осіб.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 та є споживачем послуг з постачання теплової енергії та підігріву холодної води, які надаються КП "Харківські теплові мережі".

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 391401290 від 17.08.2024 року квартира АДРЕСА_4 , на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно листа КП «ХТМ» від 13.09.2024 року особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 відкритий на ОСОБА_1 з 01.01.2005 року.

Як на підставу позовних вимог Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» посилалось на те, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання та підігріву холодної води за адресою: АДРЕСА_3 , та внаслідок неповної сплати утворилась заборгованість за послуги теплопостачання та підігріву холодної води за період з 2005 року по 31.01.2022 року в розмірі 73113,05 грн, та судові витрати в сумі 3108,00 грн.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.01.2015 року по 30.09.2023 року складає 86127,56 грн.

В розрахунку заборгованості зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати.

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язан оплатити надані послуги.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.10.2017 року відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_5 .

11.01.2018 року між ОСОБА_3 та КП «ХТМ укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 391401290 від 17.08.2024 року квартира АДРЕСА_4 , на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . з 02.10.2012 року.

Разом з тим ОСОБА_3 не є власником спірної квартири, а отже відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за теплопостачання.

Факт реєстрації його у квартирі не є безумовною підставою для покладення на нього обов`язку сплати за комунальні послуги перед постачальником послуг за наявності власника майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людиниіосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого судового збору апелянтом за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 3220,80 грн. (а.с. 124).

Сума судового збору, що підлягає стягненню з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги складає 3220,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року в частині позовних вимог до ОСОБА_3 скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3220,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова