ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач Підприємство об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою Підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2025 року, ухвалену суддею Фаліним І.Ю. у м.Нікополі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено, 14 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовною заявою Підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті орендної плати за Договором №2/21, укладеним між позивачем та відповідачем 01.03.2021 з оренди нежитлового приміщення загальною площею 352 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 за період з березня 2022 року по вересень 2024 рік (не враховуючи травень 2023 року) у розмірі 141 957 гривень та відсотки за період з 26.11.2024 по 11.12.2024 у розмірі 2 365,95 гривень.

З наданого представником позивача тексту рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.04.2024 ухваленого за позовом Підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово виробниче підприємствоУкраїнського товариства сліпих» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного користування та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шведа Андрій Михайлович, до підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово виробниче підприємство Українського товариства сліпих» про визнання договору поновленим, відповідач в поданому ним зустрічному позові вказав, що він зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізичної особи підприємця з 2017 року та здійснює господарську діяльність з виробництва керамічних виробів.

Крім того, з цивільно-правових договорів від 17.09.2021, 01.10.2021, 07.10.2021, 05.05.2023, 07.05.2023 та 27.07.2023 наданих представником відповідача на обґрунтування заперечень сторонни відповідача стосовно заявлених позовних вимог викладених у відзиві на позов слідує, що відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та займається виготовленням керамічної продукції.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2025 року закрито провадження у справі за позовною заявою Підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», в інтересах якого діє представник, адвокат Мірошнікова-Заглинська Олена Анатоліївна до ОСОБА_1 про стягненнязаборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення. Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Підприємство об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» через свого представника адвоката Мірошнікову-Заглинську О.А. оскаржило ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з порушенням норм процесуального права і висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, представник позивача зазначає, що 01.03.2021 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір №2/21 оренди нежитлового приміщення загальною площею 352 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (далі за текстом «Договір»). Цільове призначення оренди приміщення: для зберігання продуктів. Договір був укладений між юридичною особою (позивач) і фізичною особою ОСОБА_1 (не як з суб`єктом підприємницької діяльності) з наміром орендаря зберігати продукти.

Вказує, що за весь період часу цільове використання орендованого приміщення не змінювалось, будь-які зміни до Договору з цього приводу між сторонами не вносились. Договір, укладений між позивачем та відповідачем, є цивільно-правовим і не містить ознак господарсько-правових відносин між сторонами. Строк дії договору: з 01.03.2021р. до 28.02.2022р. (п.6.1. Договору).

Представник позивача зазначає, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.04.2024р. (справа №243/2180/23) за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 (відповідач) строк дії Договору №2/21 від 01.03.2021р. оренди нежитлового приміщення загальною площею 352 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 - поновлено з 01.03.2022р. по 28.02.2024р. (міститься в матеріалах провадження). Дане рішення суду першої інстанції оскаржувалось до Дніпровського апеляційного суду і постановою від 25.09.2024р. було залишено без змін. Тобто, спір по цивільній справі №243/2180/23 розглядався між тими самими сторонами, з тих самих договірних правовідносин (Договір оренди №2/21 від 01.03.2021), характером правовідносин, тільки за іншими підставами та предметом позову. Ні у суду 1 інстанції, ні у суду 2 інстанції не виникло сумніву, що даний спір між позивачем та відповідачем відноситься до юрисдикції господарського суду.

Вказує, що відповідач, укладаючи з позивачем Договір №2/21 від 01.03.2021р. оренди приміщення для зберігання продуктів, виступав ні як підприємець в даних правовідносинах, а як фізична особа (сторона по Договору фізична особа), без наміру здійснювати в орендованому приміщенні підприємницьку діяльність, що підтверджується відсутністю в тексті Договору суттєвих умов Договору, притаманних господарськоправовим угодам (згідно вимогам ГК України до даного виду договірних правовідносин).

Представник позивача звертає увагу на те, що до теперішнього часу відповідач сплачує орендну плату за Договором оренди №2/21 від 01.03.2021. як фізична особа, а не як ФОП, що підтверджується платіжними інструкціями від 24.12.2024, від 24.01.2025., від 10.01.2025, 26.01.2025р. (долучені до апеляційної скарги). Дані платежі з орендної плати надійшли на розрахунковий рахунок орендодавця за спірний період вже під час розгляду спору в суді. Це також є підтвердженням про намір з боку відповідача до тепер виступати у даних правовідносинах, як фізична особа.

Так як і наявність реєстрації відповідача в ЄДР юридичних та фізичних осібпідприємців, як суб`єкта підприємницької діяльності, не свідчить про те, що укладаючи Договір оренди №2/21 від 01.03.2021р. (як фізична особа - НЕ підприємець) з метою зберігання продуктів в орендованому приміщенні, відповідач зберігав їх як ФОП та для здійснення підприємницької діяльності. Посилаючись в судовому рішенні на наявність долучених відповідачем цивільноправових угод, укладених між відповідачем, як ФОП, та фізичними особами, суд безпідставно прийшов до висновку, що відповідач виступає у всіх правовідносинах, як підприємець. Вказує, що текст долучених цивільно-правових угод не містить інформації про здійснення відповідачем підприємницької діяльності саме в орендованому приміщенні.

Представник позивача зазначає, що в мотивувальній частині ухвали від 10.02.2025р. суд зазначив, що представник відповідача в судовому засіданні вказав, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки відповідач зареєстрований як ФОП, проте даний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки представник відповідача в судому засіданні не висловлював думки, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Дане питання було підняте судом з власної ініціативи під час розгляду справи по суті і представник відповідача залишив його вирішення - на розсуд суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шведа А.М., посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду про закриття провадження без змін.

При цьому, представник відповідача звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є в належному порядку зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з 2017 року та здійснює зареєстрований вид діяльності за КВЕД 2010 23.41 виробництво господарських і декоративних керамічних виробів у керамічній майстерні, що облаштована підприємцем за адресою: АДРЕСА_1 . Орендар ОСОБА_1 винаймає нежитлове приміщення у ПОГ «Слов`янське УВП УТОС» з серпня 2017 року на підставі щорічних договорів оренди, починаючи з договору №13/17 від 01.08.2017, де зазначено, що приміщення орендується для виробництва керамічних виробів. Таке ж цільове призначення оренди нежитлового приміщення зазначалося у наступних договорах оренди.

Вказує, що для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 по узгодженню з орендодавцем облаштував наймане приміщення виробничим, технологічним обладнанням і устаткуванням стаціонарного базування для керамічного виробництва. Для забезпечення електроживлення обладнання і устаткування відповідач уклав прямий договір з енергопостачальною компанією ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі») про постачання електричної енергії №2819 від 02.02.2017, додаток №2 до якого - Акт розмежування балансової належності електромереж та відповідальності Сторін підписаний та завірений відтиском печатки ПОГ «Слов`янське УВП УТОС», як власником об`єкта нерухомості та основним споживачем електроенергії. В договорі №2819 від 02.02.2017 об`єкт споживання електроенергії визначений, як керамічна майстерня ФОП ОСОБА_1 .

Представник відповідача вказує на те, що при документальному оформленні типового договору №2/21 від 01.03.2021, форму і текст якого готували представники орендодавця ПОГ «Слов`янське УВП УТОС», в пункті 1.1 була допущена механічна описка, де замість мети оренди «для производства керамических изделий» помилково зазначено «для хранения продуктов».

На механічну описку в пункті 1.1 Договору №2/21 ні орендодавець ні орендар під час оформлення договору не звернули увагу, а в подальшому не виправили її, оскільки мета використання орендованого ОСОБА_1 приміщення «керамічна майстерня» було узгоджене сторонами та не заперечувалася ними. Наймане орендарем приміщення для керамічної майстерні з погляду його довгострокового використання у виробництві керамічних виробів не є придатним для зберігання продуктів ні з технологічної точки зору, ні з погляду санітарно епідеміологічних вимог.

Відповідно, договір №2/21 від 01 березня 2021 року про оренду нежитлового приміщення носить суто господарський характер, а спори між сторонами (юридична особа ПОГ «Слов`янське УВП УТОС» та фізична особа підприємець ОСОБА_1 ), що витікають з його змісту, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства України. Вказує, що таку позицію представник відповідача адвокат Шведа А.М. висловив 10.02.2025 у судовому засіданні по справі та залишив на розсуд суду виключно вирішення питання про підсудність позову (справи).

11.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Мірошнікової-Заглинської О.А. надійшла заявапро проведення апеляційного розгляду справи, призначеного на 08 квітня 2025 року без участі представника позивача.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі виходив з того, що спір у цій справі за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах, оскільки виник між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем з приводу стягнення орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення укладеним між сторонами.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами представника позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 4 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України).

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2024 року було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця з 2017 року та здійснює господарську діяльність з виробництва керамічних виробів. Виробничі та складські приміщення цеху ОСОБА_1 облаштував у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.03.2018 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 29.02.2020 та з 01.03.2020 по 28.02.2021 нежитлове приміщення він використовував (наймав) на підставі щорічно оформлених з орендодавцем аналогічних типових договорів оренди. Останнім укладеним на паперовому носії договором оренди нежитлового приміщення є договір №2/21 від 01.03.2021 року, що був підписаний від орендодавця директором ПОГ «Слов`янське УВП УТОС». Строк дії договору визначено з 01.03.2021 року по 28.02. 2022 року. Існуючи між сторонами відносини розпочалися з серпня 2017 року на підставі договору №13/17 від 01.08.2017, де зазначено, що приміщення орендується для виробництва керамічних виробів. Протягом існуючих відносин мету оренди не змінював та використовує нежитлове приміщення за цільовим первісно обумовленим договорами призначенням - розташування цеху з виробництва кераміки.

Відповідно ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема : справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справі має місце господарський спір про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення, який виник між юридичною особою Підприємством об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Європейська комісія у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» зазначила, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника позивача необгрунтованою, такою що задоволенню не підлягає, підстав для скасування законної та належним чином обгрунтованої ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян «Слов`янське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко