Справа № 456/515/25
Провадження № 2/456/754/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Писарева О. Ю.,

при секретарі Стасів О. Я.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 27.01 2027 року і до припинення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позову покликається на те, що 06.10.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, номер запису №3017 від 06.10.2005 р. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2010 року у справі №2-2379/2010 даний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, справа №2-232/2010, від 16.03.2010 року з відповідача, починаючи з 16 грудня 2009 року стягувались аліменти на користь ОСОБА_5 , до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 25 відсотків від усіх видів доходу щомісячно. На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою особою, однак продовжує навчатись: на 2 курсі Національного університету «Львівська політехніка», факультет «Будівництво та цивільна інженерія», денна форма навчання на бюджетній основі; на 1 курсі Львівського Національного університету імені Івана Франка, факультет «Міжнародні відносини», денна форма навчання на контрактній основі. Їхній син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вартість навчання, згідно з умовами договору про надання освітніх послуг, складає 48 952 грн. на рік. Також ОСОБА_6 несе витрати на утримання гуртожитку (8000 грн. на рік), транспорт, придбання навчально-методичних посібників, підручників тощо. Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, оскільки не має джерела доходів (звільнена з 13.12.2024 р.). Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, працює вчителем фізкультури у Миртюківському ліцеї Стрийської міської ради і отримує заробітну плату, що підтверджується сплатою аліментів в розмірі 2511,20 грн. на рахунок ОСОБА_4 . Відповідач інших аліментів нікому не сплачує, отже, має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхнього сина.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28 січня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Писарева О. Ю..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.01.2025 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи по суті відбувся 04.04.2025 за участю відповідача ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просить справу за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, яка призначена на 04 квітня 2025 року, розглядати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти оголошення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, наголосив, що навчання синові оплачує він, щотижня дає особисто йому гроші на власні потреби, із сином у нього хороші стосунки, він часто його відвозить на навчання, синові і надалі хоче допомагати, але не хоче сплачувати аліменти колишній дружині. Окрім того відповідач у судовому засіданні надав суду та просить долучити до матеріалів справи квитанцію від 01.02.2025 про оплату за навчання ОСОБА_3 у Львівському Національному університеті імені Івана Франка на факультеті «Міжнародні відносини».

Третя особа, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому зазначив, що починаючи з 26.01.2025 р., з дня його повноліття, його батько, ОСОБА_1 , платить аліменти йому особисто; окрім цього він здійснює оплату за навчання, а саме: в період з 2024-2025 навчальні роки у розмірі 24 476 за перший навчальний семестр і 24 476 за другий навчальний семестр, а також оплатив за гуртожиток в період 2023-2024 навчального року і перший семестр 2024-2025 навчального року у сумі 4000 грн.

Судом, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , який є студентом 2 курсу Національного університету «Львівська політехніка», факультет «Будівництво та цивільна інженерія», денна форма навчання на бюджетній основі та студентом 1 курсу Львівського Національного університету імені Івана Франка, факультет «Міжнародні відносини», денна форма навчання на контрактній основі.

Як зазначено вище, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав, а саме порушення в часі повинно існувати до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Позивачем не надано доказів того, що вона забезпечує сина з моменту настання його повноліття, як і не надано доказів того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги.

Так, на підтвердження потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням ОСОБА_3 до позовної заяви долучено копію Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти від 26.08.2024 №МВБ-038424-ДК ОП (далі - Договір). Однак, даний договір укладений між ОСОБА_1 та Львівським національним університетом імені Івана Франка для здобувача освіти ОСОБА_3 . Пунктом 3.2 Договору визначено, що загальна вартість платної освітньої послуги за ввесь строк навчання становить 195808 грн. Відповідно до п. 2.3 Договору, замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги. З наведених положень Договору вбачається, що обов`язок з оплати за навчання ОСОБА_3 покладено на відповідача. Внесення ним оплати за навчання підтверджується також долученою відповідачем квитанцією АТ «Ощадбанк» від 01.02.2025 на суму 24720,80 грн. Факт здійснення оплати за навчання підтвердив також відповідач в своїх усних поясненнях та третя особа в клопотанні від 03.04.2025.

Окрім того, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви роздруківки 4 посадочних документів на ОСОБА_7 за 16.09.2024, 23.09.2024, 02.12.2024 та 02.09.2024. Однак, суд звертає увагу, що станом на вказані дати, позивач отримувала аліменти на ОСОБА_3 відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2010 року у справі №2-832/2010, оскільки останній на той момент не досягнув повноліття.

Також, на підтвердження потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням ОСОБА_3 до позовної заяви долучено копію платіжного документу від 15.09.2024 про оплату за проживання у гуртожитку ОСОБА_3 на суму 4000 грн., відповідно до якої платником є ОСОБА_2 . В той же час, суд враховує, що відповідно до пояснень відповідача та пояснень третьої особи, наведених в клопотанні від 03.04.2025, відповідачем здійснювалась оплата за гуртожиток в період 2023-2024 навчального року і перший семестр 2024-2025 навчального року у сумі 4000 грн. Відповідно до пояснень відповідача, саме ним було надано готівкові кошти для оплати проживання в гуртожитку за перший семестр 2024-2025 навчального року у сумі 4000 грн, які в подальшому внесені позивачем. При цьому, відповідачем зазначено, що оплата за проживання сина за другий семестр 2024-2025 навчального року вносилась позивачем.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_3 є студентом 2 курсу Національного університету «Львівська політехніка», факультет «Будівництво та цивільна інженерія», денна форма навчання на бюджетній основі та студентом 1 курсу Львівського Національного університету імені Івана Франка, факультет «Міжнародні відносини», денна форма навчання на контрактній основі.

Оплата навчання в Львівському Національному університеті імені Івана Франка здійснюється відповідачем, що підтверджується копією Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти від 26.08.2024 №МВБ-038424-ДК ОП.

Оплата проживання в гуртожитку ОСОБА_3 здійснюється сторонами спільно.

Згідно інформації, наведеної в клопотанні третьої особи, з 26.01.2025, тобто з дня його повноліття, його батько ОСОБА_1 платить йому аліменти особисто.

Таким чином, судом не встановлено, що ОСОБА_3 потребує додаткової матеріальної допомоги.

Більше того, суд звертає увагу позивача, що обов`язок утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, покладений на обох батьків. Як встановлено судом, відповідач не ухиляється від виконання цього обов`язку і його виконує.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачами доказів, не вбачається яке саме їх право порушено.

У відповідності до вимог ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає правових підстав для задоволення позову, а тому у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення виготовлено 10.04.2025.

Головуючий суддя О. Ю. Писарев