Постанова

Іменем України

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 523/19764/21

провадження № 61-10709св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід-А»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-А» про розірвання договору купівлі-продажу, припинення права власності та зобов`язання повернути нерухоме майно

за касаційною скаргою адвоката Кукало Олени Миколаївни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2024 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2017 року, укладений між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-А» (далі - ТОВ «Схід-А»), зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М. за № 1624;

припинити право власності ТОВ «Схід-А» на 313/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А»; Ѕ частки гуртожитку - літ. «В»; складів - літ. «Б», «Е»; печей - літ. «Ж», «К»; трансформаторів - літ. «Н», «М», «О»; цехів -літ. «Ц», «Р», «З»; гаража - літ. «Г»; вбиральні - літ. «С» (далі - нежитлові будівлі та споруди), шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису №22683779 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Схід-А»;

зобов`язати ТОВ «Схід-А» повернути на користь ОСОБА_1 за актом приймання-передачі 313/1000 часток у праві власності на вказані нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 05 жовтня 2017 року між ним і ТОВ «Схід-А» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач передав відповідачу у власність 313/1000 часток на нежитлові будівлі та споруди, розташовані на АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А», частки гуртожитку - літ. «В», складів - літ. «Б», «Е», печей - літ. «Ж», «К», трансформаторів - літ. «Н», «М», «О», цехів - літ. «Ц», «Р», «З», гаражу - літ. «Г», вбиральні - літ. «С».

Відповідно до умов договору (п. 5) відповідач зобов`язався сплатити 411 200,00 грн за передане майно на розрахунковий рахунок позивача протягом одного календарного року з дня укладення договору.

Однак відповідач свої зобов`язання щодо розрахунку не виконав. Посилаючись на невиконання істотних умов договору з боку ТОВ «Схід-А», зокрема в частині оплати вартості переданого об`єкта нерухомості, позивач просив задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Суворовський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 18 січня 2022 року позов задовольнив.

Розірвав договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Схід-А», зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М. за № 1624. Припинив право власності ТОВ «Схід-А» на 313/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані на АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються із адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А»; частки гуртожитку - літ. «В»; складів -літ. «Б», «Е»; печей - літ. «Ж», «К»; трансформаторів - літ. «Н», «М», «О»; цехів -літ. «Ц», «Р», «З»; гаража - літ. «Г»; вбиральні - літ. «С», шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису 22683779 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Схід-А». Зобов`язав ТОВ «Схід-А» повернути на користь ОСОБА_1 за актом приймання-передачі 313/1000 часток у праві власності на вказані нежитлові будівлі та споруди. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю позовних вимог.

ТОВ «Схід-А» не здійснило оплати в установлений договором спосіб та порядок за придбаний об`єкт нерухомості, що є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Одеський апеляційний суд постановою від 27 червня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Схід-А» задовольнив частково. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року про накладення арешту на 1/2 частину нежитлових будівель та споруд, загальною площею 6453,6 кв. м, на АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована відсутністю підстав для розірвання договору, оскільки договір купівлі-продажу є частково виконаним (у частині передачі позивачем товару, який відповідач прийняв), а тому позивач звернувся із невідповідним способом захисту, адже у цьому випадку позивач, який вважає порушеним своє право на отримання коштів, може звернутися до суду з вимогою про стягнення неотриманих коштів, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, адвокат Кукало О. М. як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2024 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 травня 2022 року у справі № 904/2406/21, від 07 жовтня 2021 року у справі № 924/1382/19, від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19, від 28 серпня 2019 року у справі № 910/5381/18.

На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач не виконав умов договору купівлі-продажу щодо здійснення оплати за придбаний об`єкт нерухомого майна, що є істотним порушенням правочину і підставою для його розірвання.

Апеляційний суд не взяв до уваги, що обставини в цій справі є відмінними від обставин справи, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 916/667/18), яку суд взяв до уваги. Зокрема, у цій справі договір купівлі-продажу укладався за умови розстрочення розрахунку, тоді як у справі № 916/667/18 розрахунки між сторонами були проведені до укладення договору.

У грудні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката Тарановського Д. С. як представника ТОВ «Схід-А», мотивований законністю й обґрунтованістю постанови апеляційного суду.

Висновки Верховного Суду, про які зазначає скаржник, не є релевантними до правовідносин, які виникли у цій справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

04 вересня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Схід-А» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ТОВ «Схід-А» в особі директора Завали О. Л. прийняв 313/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані на АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А», частки гуртожитку - літ. «В», складів - літ. «Б», «Е», печей - літ. «Ж», «К», трансформаторів - літ. «Н», «М», «О», цехів - літ. «Ц», «Р», «З», гаражу - літ. «Г», вбиральні - літ. «С». Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М. за реєстровим номером № 1624.

Згідно з пунктом 5 договору сторони договору дійшли згоди, що продаж об`єкта нерухомості вчинено за 411 200,00 грн, покупець ТОВ «Схід-А» зобов`язалось сплатити продавцю шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 протягом одного календарного року з дня укладання договору.

Проте ТОВ «Схід-А» не здійснило оплату у встановлений договором спосіб та порядок за придбаний об`єкт нерухомості.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК Українипокупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

У цій справі встановлено, що за умовами договору купівлі-продажу покупець (ТОВ «Схід-А») зобов`язався сплатити за придбання нерухомого майна 411 200,00 грн протягом одного календарного року з дня укладення договору.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив із статті 692 ЦК України і правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18, відповідно до змісту якого такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар покупцю, і який його прийняв, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів. Застосування способу захисту, встановленого частиною третьою статті 692 ЦК України, призводить до повного поновлення порушеного права продавця.

Разом із тим, такий висновок апеляційного суду є помилковим.

Згідно зі частиною першою статтею 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару (частина четверта статті 694 ЦК України).

Відповідно до обставин цієї справи договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений в кредит з відстроченням платежу.

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 07 жовтня 2021 року у справі № 925/1382/19 зазначив, що правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 про безальтернативність вимог про оплату товару та сплату процентів за користування чужими грошовими коштами як способу захисту порушеного права продавця, який не отримав/не повністю отримав оплату за частку, не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли на підставі договору купівлі-продажу частки у кредит.

У справі № 916/667/18 спір виник стосовно договору купівлі-продажу корпоративних прав, яким було передбачено, що розрахунки між сторонами були проведені до укладення договору, тобто до правовідносин підлягала застосуванню стаття 692 ЦК України, тоді як у справі, що розглядається, у договорі передбачалася післяоплата, відстрочення платежу (тобто продаж відбувся у кредит, а, відповідно, застосуванню підлягала не тільки стаття 692, але й стаття 694 ЦК України як спеціальна норма).

Наявність способу захисту у вигляді права вимагати оплати товару (стаття 692 ЦК України) не свідчить про те, що, враховуючи правову природу договору із відстроченням платежу, особа як його сторона не може вимагати захисту свого права на підставі статті 651, частини четвертої статті 694 ЦК України; ефективний спосіб захисту в такому разі визначає сам позивач.

Отже, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму матеріально права та висновки Великої Палати Верховного Суду внаслідок чого помилково відмовив у задоволенні позову у зв`язку із неналежним способом захисту.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, тому касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кукало Олени Миколаївни як представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2024 року скасувати справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов