пр.№2/756/499/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмен» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобовязання,-

В С Т А Н О В И В

У липні 2024 року до суду звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмен» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобовязання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.11.2007 між ПАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 731/П/99/2007-840, на підставі якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 297 000,00доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2014року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2793290,90грн. (еквівалент 349 467,15 доларів США).

05.08.2020, за результатами відкритих торгів, між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № UA-EA-2020-05-12-000017- b від 22.05.2020 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 731/П/99/2007-840 (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо).

18.12.2020 між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» був укладений договір № GL48N718070_blank 04 про відступлення права вимоги. За умовами цього договору ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за кредитним договором № № 731/П/99/2007-840 (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо), укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2021 замінено стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

На підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року у цивільній справі №2/756/234/14 стягувачу було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» боргу у розмірі 349 467, 15 доларів США, що по курсу НБУ станом на 27 червня 2013 року складає 2 793 290 (два мільйони сімсот дев`яносто три тисячі дев`яносто гривень) 90 копійок.

Згідно відповіді Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.11.2024 року, на виконані у Відділі перебувало виконавче провадження №45405427 з примусового виконання виконавчого листа що виданий 05.11.2014 року Оболонським районним судом міста Києва у справі №2/756/234/14, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ«Надра» суми боргу 2 793 290,90 гривень та ВП №45405373 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05.11.2014 Оболонським районним судом міста Києва у справі №2/756/234/14, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судового збору у сумі 3441 гривень. ВП № 45405427 було завершено 04.09.2020 року державним виконавцем, керуючись пунктом 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконавче провадження відносно ОСОБА_1 - ВП № 45405427, було відкрито 12.11.2014 року а завершено 04.09.2020 року за пунктом 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

На сьогодні відповідачі не виконали рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2014року у справі № 756/10671/13-ц та не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості.

Позивач вказує, що відповідач судове рішення не виконав, кошти позивачу не повернув, та це не припиняє правовідносини між сторонами цього договору, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за кредитним договором № № 731/П/99/2007-840 від 26.11.2007, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» понесені витрати у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, що відповідно розрахунку в заяві про збільшення розміру позовних вимог становить: 50553,06 доларів США за період з 01.05.2017 до 24.02.2022.

Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що відповідач продовжує неправомірно користуватись грошовими коштами, і продовжує ухилятись від виконання зобов`язань по поверненню коштів, позивач вимушений в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, звернутись із даним позовом до суду та просить стягнути в примусовому порядку із відповідача на користь позивача за період із травня 2017 р. по лютий 2022 р. три відсотки річних в сумі 50553,06 доларів США.

Відповідачем надано відзив відповідно до якого проти позову заперечує посилаючись на сплив строку позовної давності, оскільки позивачу ще в серпні 2014 року було відомо про наявність рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2014, яке набрало законної или 07.09.2014року, однак позивач не скористався своїм правом, а подав позов лише 22 серпня 2023року, тобто з пропущеним строком позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з обставин викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на те, що відсутня інформація щодо того, яким чином і скільки було стягнуто з відповідача за період перебування виконавчого провадження на примусовому виконанні, окрім того просив суд застосувати строки позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 26.11.2007 між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 731/П/99/2007-840, на підставі якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 297 000,00доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2014року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2793290,90грн. (еквівалент 349 467,15 доларів США).

05.08.2020, за результатами відкритих торгів, між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № UA-EA-2020-05-12-000017- b від 22.05.2020 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 731/П/99/2007-840 (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо).

18.12.2020 між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» був укладений договір № GL48N718070_blank 04 про відступлення права вимоги. За умовами цього договору ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за кредитним договором № № 731/П/99/2007-840 (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо), укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2021 замінено стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2022року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строків пред`явлення виконавчих листів на виконання по цивільній справі № 756/1067/13-ц.

Обставини, які встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тобто обставини, встановлені у вказаних вище рішеннях суду додатковому доказуванню не підлягають, що відповідає положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» є правонаступником ПАТ КБ «НАДРА» за кредитним договором № 731/П/99/2007-840 від 26.11.2007, укладеним між ВАТ КБ «НАДРА» (правонаступником якого є ПАТ КБ «НАДРА») та ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, коштів позивачу не повернув, однак, доказів наведеним твердженням стороною позивача до позову долучено не було, як і не було долучено доказів належного звернення до виконання зазначеного рішення суду у справі № 756/10671/13-ц, та фактичного ухилення відповідачем від виконання зобов`язань, в т.ч. і не сплату коштів за судовим рішенням після його ухвалення.

Виконавче провадження відносно ОСОБА_1 - ВП № 45405427, було відкрито 12.11.2014 року а завершено 04.09.2020 року за пунктом 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

В судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 та діяв до 30.06.2023.

Також суд зазначає, що з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

В своєму позові позивач вказує, що стягнення здійснюється за період з 01.05.2017 до 24.02.2022.

З урахування наведеного вище, суд дійшов висновку, що стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.05.2017 до 24.02.2022 заявлено позивачем в межах визначеного законодавством строку позовної давності.

Однак в ході розгляду справи було встановлено, що доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, в т.ч. після ухвалення судового рішення, та фактичного не повернення коштів, в т.ч. в рамках відкрито виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення, стороною позивача суду надано не було.

Варто вказати, що пред`явивши даний позов, позивачем не було доведено достатніми доказами наявність протиправного невиконання (неналежного виконання), в т.ч. судового рішення, за яким на користь позивача були стягнуті кошти з огляду на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а тому пред`явлені позовні вимоги за наведених в позові підстав, на думку суду, є передчасними.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено достатніми доказами факт протиправного невиконання (неналежного виконання), фактично ухилення відповідача від виконання зобов`язань, в т.ч. відкритих виконавчих проваджень щодо виконання вказаного рішення немає, виконавчий лист про стягнення зазначеної суми коштів ні в приватного, ні в державного виконавця на примусовому виконанні не перебуває, а тому достатніх підстав для стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд не вбачає, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77-78, 80-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмен» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобовязання - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко