провадження № 22-ц/824/8782/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
У Х В А Л А

про відстрочення сплати судового збору

поновлення строку на апеляційне оскарження

та відкриття апеляційного провадження

10 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києві від 13 липня 2023 року у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києві від 13 липня 2023 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року та постановою Верховного Суду від 22 січня 2025 року,позов Національного банку України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Національного банку України заборгованість за кредитним договором від 4.06.2014 року № 12/09/6 в розмірі 1 803 575 992 грн. 63 коп. , штраф в розмірі 30000.00 грн., судовий збір в розмірі 27 053 639 грн.89 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка всупереч вимог Закону України «Про судовий збір» не оплачена судовим збором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

03 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання про зменшення судового збору за подання апеляційної скарги, а 09 квітня 2025 року - доповнення до вказаного клопотання, у зв`язку з тим, що сума судового збору в розмірі 40 580 459,80 грн. є надмірною.

Розглянувши клопотання про зменшення сплати судового збору, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні підстави для його часткового задоволення, виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною 2 статті 8 зазначеного вище Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21 жовтня 2022 року у справі № 905/1059/21 та від 30 листопада 2022 року у справі № 905/1060/21, зробив вказав, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів. Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші).

У пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зроблено висновок про те, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

На підтвердження неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги в повному обсязі, ОСОБА_1 надав відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Відповіді від РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, від Головного сервісного центру МВС, від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), від Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), відомості з Державного реєстру цивільних повітряних суден України, Відповіді від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, від Міністерства юстиції України, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 , довідки про стан рахунку, відповіді з Державної авіаційної служби України, Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Варто наголосити, що звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

Частина 1 стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає право суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи майновий стан сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи ціну позову в сумі 1 803 575 992.00 грн., розмір встановленого законом судового збору, а саме 40 580 459,80 грн. та надання ОСОБА_1 частини доказів про свій майновий стан, які вказують про неспроможність в даний час сплати судовий збір, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначене створює перешкоди ОСОБА_1 у доступі до правосуддя, а саме у праві на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, безпідставне зменшення судового збору та звільнення особи від його сплати є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності усіх учасників судового процесу перед законом.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відстрочення особі, яка звертається з апеляційною скаргою, сплати судового збору до розгляду справи у суді апеляційної інстанції, за результатами якого визначена законом сума судового збору має бути розподілена у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник апелянта просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження та вказує про те, що рішення суду впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 . Про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо лише 17 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно вимог ст. 354 ЦПК України у редакції станом на час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Положення вказаної статті встановлює для суду безумовну підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження у зазначеному випадку у разі наявності клопотання учасника справи.

При цьому, ч. 3 ст. 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Київський апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження рішення суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішення було ухвалено 13 липня 2023 року та оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, а повний текст судового рішення складено 31 липня 2023 року. ОСОБА_1 не був залучений до участі у даній справі, відповідно, судове рішення йому не направлялось. У апеляційній скарзі вказується, що оскаржуване рішення впливає на права. Тому, строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити.

За формою і змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Згідно ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу має містити: найменування суду апеляційної інстанції; ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; перелік матеріалів, що додаються.

До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. До відзиву застосовуються правила, встановлені частиною дев`ятою статті 178 цього Кодексу.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 359 ЦПК України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, дію оскаржуваного рішення необхідно зупинити на підставі ч. 4 ст. 359 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. 356, 357, 659, 360, 361, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотанняособи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 про зменшення судового збору задовольнити частково.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києві від 13 липня 2023 року до розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києві від 13 липня 2023 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києві від 13 липня 2023 року.

Зупинити дію рішення Печерського районного суду міста Києві від 13 липня 2023 року у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

Надати учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.