КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Полішук Н.В., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Середою Дмитром Анатолійовичем на рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ТОВ «Алекскредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просило стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 5497345 від 02.11.2021 у розмірі 133 663,97 грн. та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивувало тим, що 02.11.2021 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 5497345, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті кредитодавця в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає.

Станом на 30.07.2024 заборгованість відповідача становила 133 663,98 грн., що складається з: 15 0000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 87 390,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31 273, 97 грн. - заборгованість за компенсацію відповідно до п. п. 5 Договору та статті 625 ЦК України.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.11.2024 позов ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто заборгованість у розмірі 102 390,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 331,56 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення районного суду є не обґрунтованим, ухвалене з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що договір між сторонами укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису, що заявка на отримання кредиту від імені відповідача була подана через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Алекскредит», проте жодних доказів на підтвердження цього факту не надано. Звертає увагу, що на підтвердження факту перерахування кредитних коштів суд посилається на довідку ТОВ «ФК Елаєнс» від 10.07.2024, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що банківська картка, на яку були перераховані кошти, належить саме відповідачу. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення правочину саме між Позивачем і Відповідачем.

Також скаржник звертає увагу, що стягнення заборгованості є необґрунтованим у розумінні ч. 5 п. 3 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", а стягнення відсотків у визначеному судом розмірі, суперечить статті 1048 ЦК України, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Крім того, апеляційна скарга містить посилання на те, що відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" останній має підстави для звільнення його від стягнення 87 390, 00 гривень боргу по процентам користування кредитом.

31.01.2025 ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» подало відзив на апеляційну скарг, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2021 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 5497345, вказаний договір було укладено в електронній формі, шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.7, 3.1. Договору, позивач 02.11.2021 перерахував на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн., строком на 180 днів, в базовий період зі сплатою 0,90 % за день, за перші 30 календарних днів користування кредитом (з 02.11.2021 до 02.12.2021), та 3% на день за користування кредитом протягом спеціального періоду (з 03.12.2021 до 31.05.2022). Строк дії договору до 31.05.2022 року.

Перерахування кредитних коштів на рахунок, вказаний відповідачем при оформленні кредиту, підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 10.07.2024, згідно з якою 15 000,00 грн. було зараховано 02.11.2021 на картку Приватбанк № НОМЕР_1 від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».

01.12.2021 Сторонами укладено Додаткову угоду про зміну умов Договору №5497345, яким було подовжено базовий період з 03.12.2021 до 01.01.2022, зі сплатою 1,39 % за один день користування кредитом та змінено кінцеву дату виконання Договору - 30.06.2022 (включно). Загальна сума платежу становить 21 254,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що договір є укладеним, оскільки електронна форма відповідає письмовій згідно зі статтями 205, 207 ЦК України. Кредитодавець виконав зобов`язання, надавши кошти відповідачу (ч. 1 ст. 1054 ЦК України), тоді як відповідач від виконання ухиляється. У частині стягнення компенсації суд відмовив, оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності за прострочення грошових зобов`язань, тому стягнення компенсації в цей період є неправомірним.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Згідно частини 4 статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до договору, укладеного між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 , позивач перерахував на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн., строком на 180 днів, що підтверджується умовами договору, а також довідкою ТОВ «ФК Елаєнс» від 10.07.2024. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 30.06.2022 включно.

Згідно з пропозицією укласти договір (оферта) щодо надання кредиту №5497345 від 02.11.2021 ТОВ «Алекскредит» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщений на сайті кредитора паспорт споживчого кредиту, сформований на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовані на сайті кредитора, та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в особистому кабінеті, вказаному при його ідентифікації на сайті.

Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що згоден з умовами оферти, підписуючи згоду одноразовим ідентифікатором. У вказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) зазначено, що невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua.

Підписуючи за допомогою одноразового ідентифікатора паспорт споживчого кредиту, скаржник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування.

Відповідно до умов договору (п. 1.1) невідємною частиною цього Договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua. За договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених цим договором, у тимчасове, строкове, платне користування, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні.

Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх (п.9.2).

Сторони підтверджують, що даний електронний договір (договір укладений у вигляді електронного документа), всі додатки до нього, Додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі та в порядку встановленому Законом України «Про електронну комерцію» (п.9.3).

Сторони погодилися, що договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування ним оферти (пропозиції укласти договір (оферта) щодо надання кредиту), яка відповідно до п. 2.30 Правил містить усі істотні умови договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) позичальника щодо включення до цього договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові позичальника, типу кредиту, мети (ціль) отримання кредиту, порядку та умови надання кредиту, основної суми кредиту, кінцевої дати виконання договору. Акцептування оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил) (п.9.9).

Підписання кредитодавцем договору відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання (п.9.10). У наданому суду примірнику кредитного договору наявне факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця; у реквізитах споживача ОСОБА_1 зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS5497345, місце проживання позичальника: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

У пропозиції укласти кредитний договір зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://alexcredit.ua/umovi).

Отже, підписуючи заявку про укладення кредитного договору, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір про надання кредиту є укладеденим.

Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

При цьому, позивач не був позбавлений можливості згідно з пунктом 2.2.3 договору протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору на умовах визначених у розділі 11 https:/alexcredit/ua/umovi/.

Також апеляційний суд звертає увагу, що договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України.

Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання.

Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість ОСОБА_1 , станом на 30.07.2024 становить у розмірі 133 663,97 грн, з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 87 390,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31 273,97 грн - заборгованість за компенсацією.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції у частині того, що відповідно до п. 5.5 договору та ст. 625 ЦК України, нарахування компенсації є правом кредитодавця, однак, згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею. Оскільки нарахування відбулося в умовах воєнного стану, правові підстави для стягнення компенсації відсутні, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення правочину саме між позивачем і відповідачем, не беруть до уваги судом з огляду на таке.

Як убачається з договору № 5497345 від 02.11.2021 та доданої до нього Додаткової угоди від 01.12.2021, кредитний договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора - способу підписання, передбаченого статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, правочин, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, прирівнюється до такого, що вчинений у письмовій формі. Факт надання відповідачем згоди на укладення договору підтверджується активними діями в особистому кабінеті, зокрема підтвердженням заявки, погодженням з умовами договору, та прийняттям оферти.

Крім того, перерахування кредитних коштів у розмірі 15 000,00 грн. 02.11.2021 року на банківський рахунок, зазначений відповідачем при оформленні заявки, підтверджується довідкою ТОВ «ФК Елаєнс», що є належним і допустимим доказом виконання зобов`язання позивачем.

Зазначене, в сукупності з наявними електронними матеріалами, підтверджує укладення договору між сторонами, виконання кредитодавцем зобов`язань та наявність у відповідача обов`язку щодо повернення отриманих коштів.

Так само доводи апеляційної скарги щодо того, що банківська картка не належить відповідачу, суд зазначає, що кредитний договір було укладено через особистий кабінет на веб-сайті позивача, з використанням одноразового ідентифікатора. В процесі реєстрації та оформлення заявки позичальник (відповідач) вказав банківські реквізити, на які, згідно з довідкою ТОВ «ФК Елаєнс», 02.11.2021 року було зараховано 15 000,00 грн.Відповідачем не надано доказу, що б спростовував використання особистого кабінету саме відповідачем та неналежності йому даної банківської картки.

Доводи апеляційної скарги про те, що нарахування та стягнення процентів є необґрунтованим у розумінні частини п`ятої пункту 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить положенням статті 1048 ЦК України, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. були надані відповідачу 02.11.2021, що підтверджено довідкою ТОВ «ФК Елаєнс». Умовами кредитного договору № 5497345, а також Додатковою угодою від 01.12.2021, передбачено строк користування кредитом до 30.06.2022 включно. Проценти нараховувались виключно за період користування кредитом - як у базовий, так і в спеціальний періоди, визначені договором. Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню, є результатом нарахування у межах строку дії кредитного зобов`язання та відповідає умовам, погодженим сторонами.

Таким чином, положення статті 1048 ЦК України не порушено, оскільки проценти були нараховані саме за період фактичного користування кредитом, а не після закінчення строку дії договору.

Посилання скаржника на частину п`яту пункту 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є безпідставним, оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, положення про звільнення споживачів від відповідальності за прострочення грошових зобов`язань у період воєнного стану було застосовано судом першої інстанції - саме тому в частині компенсації було відмовлено. У решті ж вимог позов обґрунтовано задоволено, оскільки строк дії договору завершився до набрання чинності вказаним положенням, а тому стягнення процентів не порушує права відповідача.

Посилання апелянта на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» як підставу для звільнення від сплати 87 390,00 грн. процентів за користування кредитом є необґрунтованим з огляду на наступне.

Указаною нормою передбачено, що на період проходження військової служби під час особливого періоду військовослужбовці звільняються, зокрема, від сплати процентів за користування кредитом, за винятком випадків, прямо передбачених законом. Проте, як убачається з матеріалів справи, кредитний договір припинив свою дію 30.06.2022, а факт проходження відповідачем військової служби підтверджено лише з 27.08.2024. Отже, на момент нарахування процентів за кредитним договором, які є предметом стягнення, відповідач не мав статусу військовослужбовця, а тому не підпадав під дію вказаної пільгової норми.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені відповідачем судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Середою Дмитром Анатолійовичем залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 23 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді