Справа № 521/5735/25
Номер провадження № 2-з/521/80/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В :

09.04.2025 року представник позивача уповноважена особа директор юридичного департаменту ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаною позовною заявою.

Разом з позовом представник позивача подала заяву про забезпечення позову, в якій просила:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101);

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб?єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов?язані з державною реєстрацією речових прав на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101).

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача посилаються на те, що невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст. 1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту з національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Предметом позову є звільнення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 20 кв.м., яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, шляхом знесення об?єкта самочинного будівництва - прибудови до кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 20 кв.м.

Представник позивача вважає, що спірний об?єкт є незаконно збудованим, а тому існують вагомі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може призвести до проведення незаконної державної реєстрації права власності на вищевказаний об?єкт нерухомого майна та/або укладення незаконного правочину щодо його відчуження, передання у користування третім особам тощо, що може призвести до порушення прав Одеської міської ради на захист свого права власності щодо земельної ділянки та ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь Одеської міської ради.

Таким чином, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, а також задля забезпечення позивачам реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на їх користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дій; встановленням обов?язку вчинити певні дії; забороною іншим особами вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов?язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із недоліків судового способу захисту порушеного права є його фактична неоперативність, що ініційована вимогою суворого дотримання процесуальної форми. Через це розгляд справи може затягнутися, що спричинить негативні наслідки для особи, права якої порушені, або навіть втратити будь-який сенс, саме для запобігання такої ситуації існує інститут забезпечення позову. Заходи забезпечення позову є гарантією можливості реалізації відновленого права особи у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об?єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об?єкта нерухомого майна.

Крім цього, забезпечити незмінність власника об?єкта нерухомого майна на період судового розгляду справи можливо шляхом накладення арешту на об?єкт нерухомості.

Таким чином, суд зазначає, що з метою запобігання відчуженню спірного нерухомого майна, а також розпорядження даним об?єктом нерухомого майна чи його об?єднанням/поділу, тобто створення нових об?єктів нерухомого майна за час розгляду справи у суді, вважаємо за необхідне вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, до якої облаштовано прибудову, на земельній ділянці комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,4 кв.м. (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101).

Судом встановлено, що обрані Одеською міською радою види забезпечення позову, а саме: накладення арешту на квартиру до якої облаштовано прибудову, розташовану на земельній ділянці комунальної власності, а також заборона суб?єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов?язані з державною реєстрацією речових прав на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не впливає на користування таким об?єктом та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, оскільки такий вид забезпечення позову лише тимчасово обмежує право власника розпоряджатись об?єктом, а саме відчужувати будь-яким іншим особам, оскільки внаслідок таких дій стане неможливим або утрудненим подальший захист порушених прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Такі види забезпечення є виправданими та пропорційними, оскільки забезпечать відновлення порушених прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на самовільно зайняту будівництвом земельну ділянку комунальної власності, що тривалий час залишається вилученою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що існування передбачених законом підстав для забезпечення позову позивачем доведено, у зв?язку із чим заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Поряд з цим вищезазначений захід забезпечення позову є абсолютно співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки така співмірність передбачає розумне співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслілками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких Одеська міська рада звертається до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153-154, 263, 354 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101);

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб?єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов?язані з державною реєстрацією речових прав на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: І.А. Бобуйок