Справа № 201/2743/25
Провадження № 2-о/201/131/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, де заінтересованою особою є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якій просить встановити факт належності належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року та диплому серії НОМЕР_3 від 06 липня 1993 року.

В обґрунтування своєї заяви заявниця посилається на те, що в період з 01 вересня 1990 року по 05 липня 1993 року, відповідно диплому серії НОМЕР_3 від 06 липня 1993 року, додатку до диплому та запису у трудовій книжці, вона навчалась у Маріупольському медичному училищі за спеціальністю «Сестринська справа». Після отримання диплому, заявниця працювала весь час за спеціальністю. В період з 01 червня 1990 року по 24 лютого 2022 року заявниця перебувала у трудових відносинах із різними підприємствами, в період з 23 листопада 1994 року по 24 лютого 2022 року, заявниця працювала у ДКЗ «Маріупольська міська лікарня №2», надалі КНП «Обласна лікарня інтенсивного лікування м. Маріуполь», що підтверджується записом №13-18 на 8-13 арк. трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року та довідкою ОК-5 від 05 березня 2025 року. Дата, місяць та рік народження заявниці, зміна прізвища, підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року, паспортом, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу та розірвання шлюбу, довідками із лікарні, де працювала заявниця, а також ідентифікаційним номером, який не змінювався. Відомості щодо трудової діяльності заявниці підтверджуються відповідними записами у її трудовій книжці. Проте, при пред`явленні трудової книжки заявницею до ГУ ПФУ з метою підтвердження її трудового стажу, зявниці рішенням №17 від 30 серпня 2024 року відмовлено в зарахуванні періоду навчання та періоду роботи до 1999 року та запропоновано або надати уточнюючи довідки про роботу, або встановити факт належності трудової книжки. У пенсійній справі страховий стаж зараховано з 01 січня 1999 року по 22 серпня 2024 року, за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку. За наданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01 вересня 1990 року по 05 липня 1993 року, відповідно диплому серії НОМЕР_3 від 06 липня 1993 року, оскільки в додатку до диплома зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає свідоцтву про одруження ОСОБА_3 ; періоди роботи відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року, оскільки підставою для зміни прізвища є свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 , в якому зазначена зміна прізвища « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що суперечить паспорту заявниці « ОСОБА_1 ». Надати довідки з кожного підприємства де працювала заявниця неможливо, оскільки м. Авдіївка та м. Маріуполь знаходяться на тимчасово непідконтрольній території, документи до архіву не передавались. У зв`язку з чим, заявниці не можуть зарахувати певний період до стажу роботи у відповідності до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Такі розбіжності при написані персональних даних в документах, створили заявнику перешкоди у здійсненні своїх прав, а саме: щодо їх врахування при нарахуванні стажу для призначення пенсії за період її навчання у Маріупольському медичному училищі та періоду роботи до 01 січня 1999 року. Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє право на звернення за призначенням пенсії.

Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник заявника надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, просила вирішити заяву на розсуд суду.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що в період з 01 вересня 1990 року по 05 липня 1993 року, відповідно диплому серії НОМЕР_3 від 06 липня 1993 року, додатку до диплому та запису у трудовій книжці, ОСОБА_1 навчалась у Маріупольському медичному училищі за спеціальністю «Сестринська справа».

В період з 01 червня 1990 року по 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із різними підприємствами, в період з 23 листопада 1994 року по 24 лютого 2022 року, заявниця працювала у ДКЗ «Маріупольська міська лікарня №2», надалі КНП «Обласна лікарня інтенсивного лікування м. Маріуполь», що підтверджується записом №13-18 на 8-13 арк. трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року та довідкою ОК-5 від 05 березня 2025 року.

Дата, місяць та рік народження заявниці, зміна прізвища, підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року, паспортом, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу та розірвання шлюбу, довідками із лікарні, де працювала заявниця, а також ідентифікаційним номером, який не змінювався.

Відомості щодо трудової діяльності заявниці підтверджуються відповідними записами у її трудовій книжці.

Проте, при пред`явленні трудової книжки заявницею до ГУ ПФУ з метою підтвердження її трудового стажу, заявниці рішенням №17 від 30 серпня 2024 року відмовлено в зарахуванні періоду навчання та періоду роботи до 1999 року та запропоновано або надати уточнюючи довідки про роботу, або встановити факт належності трудової книжки.

У пенсійній справі страховий стаж зараховано з 01 січня 1999 року по 22 серпня 2024 року, за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку. За наданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01 вересня 1990 року по 05 липня 1993 року, відповідно диплому серії НОМЕР_3 від 06 липня 1993 року, оскільки в додатку до диплома зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає свідоцтву про одруження ОСОБА_3 ; періоди роботи відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року, оскільки підставою для зміни прізвища є свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 , в якому зазначена зміна прізвища « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що суперечить паспорту заявниці « ОСОБА_1 ».

Надати довідки з кожного підприємства де працювала заявниця неможливо, оскільки м. Авдіївка та м. Маріуполь знаходяться на тимчасово непідконтрольній території, документи до архіву не передавались.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заявник не моє можливості самостійного внесення змін та виправлень до трудової книжки, оскільки законом передбачено, що внесення змін до трудової книжки покладається виключно на роботодавця. Роботодавець також не може внести відповідні зміни до трудової книжки, оскільки підприємства, на яких працювала заявниця, знаходяться на тимчасово непідконтрольній території.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 293, 294 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12 липня 1990 року та диплому серії НОМЕР_3 від 06 липня 1993 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев