П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року місто Київ

справа №754/2751/23

провадження№22-ц/824/950/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гуцол Русланом Івановичем,

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 7 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Гринчак О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 2008 року є власником квартири АДРЕСА_1 . На 8 поверсі цього ж будинку знаходиться квартира АДРЕСА_2 , яка з 2018 року належить відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності.

6 квітня 2022 року з вини відповідачки мало місце залиття квартири АДРЕСА_3 , внаслідок чого пошкоджено оздоблення квартири позивача та у зв`язку з чим це житло потребувало ремонту.

Комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 319 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», яке управляло, утримувало та обслуговувало будинок АДРЕСА_4 , проведено обстеження зазначених вище квартир позивача і відповідачки та встановлено факт залиття і пошкодження квартири АДРЕСА_1 , яке відбулось 6 квітня 2022 року.

Комісія Житлово-експлуатаційної дільниці № 319 виявила, що у ванній кімнаті квартири відповідачки АДРЕСА_5 був розібраний сифон під умивальником, тобто мав місце факт витоку води з обладнання і мережі квартири відповідачки, який спричинив залиття і пошкодження квартири АДРЕСА_3 .

За замовленням позивача суб`єктом оціночної діяльності, ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» і оцінювачем, ОСОБА_3 , проведено оцінку та складено висновок від 13 вересня 2022 року про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_3 після її залиття (потопу), згідно з яким вартість проведення відновлюваного ремонту (з податком на додану вартість) квартири становить 132 000 грн.

Внаслідок залиття квартири позивача АДРЕСА_3 та пошкодження даного житла, що відбулось із вини відповідачки, позивач стверджує, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його квартири, протиправною поведінкою відповідачки щодо використання свого майна на шкоду його правам і щодо неутримання свого майна, що призвело до залиття квартири, відсутністю у позивача можливості повноцінно володіти та користуватись квартирою через необхідність її ремонту, відновлення її належного стану, душевними переживаннями через володіння, користування пошкодженою квартирою, що є неприйнятним для позивача. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в 20000 грн.

Відповідач добровільно відшкодувати шкоду не бажає.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь у рахунок відшкодування збитків (майнової шкоди) 132 000 грн., у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 20000 грн., які завдані внаслідок залиття (пошкодження) квартири АДРЕСА_3 та понесені судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 7 березня 2024 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 132 000 грн., які завдані в наслідок залиття (пошкодження) квартири АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної (немайнової) шкоди, в розмірі 5000 грн., яка завдана внаслідок залиття (пошкодження) квартири АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 1370 грн., витрати пов`язані з розглядом справи (за проведення оцінки вартості відновлюваного ремонту) у розмірі 5407,89 грн., витрати на правничу (професійну) допомогу у розмірі 14 421,05 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гуцол Р.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема зазначив, що у наданому позивачем ОСОБА_1 суду експертному висновку (звіті) від 13 вересня 2022 року не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак такий висновок не є належним та допустимим доказом розміру (132 000 грн.) завданої відповідачем матеріальної шкоди позивачу.

Інші докази з цього приводу у матеріалах справи відсутні, а тому вважає, що позивач не довів розмір завданих матеріальних збитків в сумі 132 000 грн.

Як наслідок, суд першої інстанції мав відмовити в позові в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 132000 грн. та відповідних судових витрат в розмірі 5407,89 грн.

Крім того, зазначає апелянт, що позивачем не доведено причину залиття його квартири, а наданий позивачем акт є неналежним та недопустимим доказом заподіяння майнової шкоди, оскільки не містить всієї необхідної інформації, необхідність зазначення якої передбачено у Додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття.

У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження завдання позивачу ОСОБА_4 морального стресу, а також будь-яких доказів на підтвердження моральних страждань позивача в подальшому (як приклад - висновок судово- психологічної експертизи, яким підтверджується психологічний стан особи, наявність чи відсутність у неї переживань, страждань, особливостей сприйняття певної події тощо), то вимоги позову про стягнення моральної шкоди є також недоведеними і не підлягають задоволенню судом.

Більше того, позивач взагалі не обґрунтував визначену ним суму компенсації моральної шкоди, а тому позов в цій частині також ґрунтується на припущеннях і не може бути задоволений судом.

Відповідач переконана, що суд першої інстанції надав помилкову оцінку свідченням свідків щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку із залиттям квартири позивача та подіями, що відбувалися в квартирі відповідача. Помилковість полягає в тому, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів з цього приводу, крім свідчень свідків, а свідчення свідків говорять зовсім про інше.

В апеляційній скарзі зазначив, що відповідач очікує понести витрати на розгляд справи апеляційним судом в сумі 50000 грн. (судовий збір + правова допомога).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лиховид М.С. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування зазначив, що сторона відповідача не подала до суду доказів, які б доводили, що шкода завдана не з вини відповідача. Зміст заперечень сторони відповідача проти позову полягав в тому, що вона заперечувала належність та допустимість доказів позивача без подання власних доказів.

Вважає, що у рішенні суду першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про допустимість (правомірність, чинність) акту від 13 червня 2022 року про залиття квартири позивача, який складено уповноваженими представниками обслуговуючої організації, підписаний всіма членами комісії після обстеження та мітить інформацію про характер залиття і його причини, завдану матеріальну шкоду (перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), відповідний причинно-наслідковий зв`язок.

Необґрунтованими є заперечення сторони відповідача проти висновку від 13.09.2022 про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_3 після її залиття (потопу) ТОВ "ЦЕНТР НЕЗАЛЕЖНОЇ ЕКСПЕРТНОЇ ОЦІНКИ" та оцінювача ОСОБА_3 , оскільки сторона відповідача помилково оцінює його у порівнянні з вимогами до висновку експерта. Допитаний в судовому засіданні оцінювач ОСОБА_3 підтвердив свої повноваження, факт проведення оцінки, складання висновку від 13.09.2022 про вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивача АДРЕСА_3 після її залиття (потопу) та завдання збитків позивачу внаслідок залиття його квартири.

Визначений відповідачем розмір судових витрат в сумі 50 000 грн. (судовий збір, правова допомога) є необґрунтованим, непідтвердженим і неспівмірним із складністю справи і виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг і виконаних робіт, ціною позову і значенням справи для сторони відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 11 квітня 2008 року. Відповідно до технічного паспорта від 4 січня 2008 року вказана квартира розташована на 7 поверсі 21-23-25 поверхового будинку та складається з двох кімнат (а.с. 20-25 т. І).

Згідно з інформаційною довідкою № 320656025 від 19 січня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_5 з 16.08.2018 є відповідачка - ОСОБА_2 (а.с. 26, 27 т. І).

Актом від 13 червня 2022 року, складеним комісією у складі: майстра технічної дільниці ОСОБА_5 , інженера І кат. ОСОБА_6 , сл.-сантехніка ОСОБА_7 , встановлено, що 6 квітня 2022 року в будинку АДРЕСА_4 сталося залиття квартири АДРЕСА_6 . Квартира розташована на 7 поверсі 21-23-25 поверхового будинку серії КТ-16 2007 року забудови. Після залиття в квартирі пошкоджені опоряджувальні роботи, а саме:

- кухня - відшарувались на стиках шпалери 9,78 м?;

- коридор - пошкоджена дерев`яна обшивка стіни - 1,3 м?, пошкоджені шпалери на стіні - 2,24 м?, пошкоджено фарбування водними сумішами на стелі - 0,5 м?;

- хол - пошкоджена на підлозі паркетна дошка - 3,0 м2, пошкоджено шпалери на стінах - 3,1 м?;

- зал - пошкоджені шпалери на стінах - 2,6 м?;

- коридор біля санвузла - пошкоджена на підлозі паркетна дошка - 2,08 м?;

- спальня - пошкоджені шпалери на стіні 1,0 м?.

При обстеженні вище розташованої квартири АДРЕСА_2 за даною адресою, слюсарем сантехніком ЖЕД-319 виявлено таке: в ванній кімнаті був розібраний сифон під умивальником. Слюсарем-сантехніком встановлено заглушку на холодне та гаряче водопостачання.

Вказаний акт підписаний всіма членами комісії (а.с. 28 т. І).

Факт залиття квартири АДРЕСА_3 06.04.2022, а також факт складання 13.06.2022 акту комісії підтверджується листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 13.02.2023 вих. №34, листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 21.02.2023 вих. 46-436.

Відповідно до договору № 026 про надання оціночних послуг від 6 вересня 2022 року на замовлення позивача ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» проведено оцінку з визначення вартості відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком від 13 вересня 2022 року про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_3 після її залиття (потопу), складеного та підписаного оцінювачем ОСОБА_3 , кошторисна вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 склала 132 000 грн. (а.с.35-49 т. І).

У висновку зазначається, що для визначення вартості відновлювального ремонту використовувалась надана замовником, інформація, а саме акт про залиття квартири АДРЕСА_3 ; технічний паспорт. Згідно з результатами візуального обстеження, оцінювачем було складено кошторисну документацію на ремонтно-оздоблювальні роботи з відновлення квартири АДРЕСА_6 після її залиття.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, позивач ОСОБА_1 довів протиправність дій, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок, а також розмір завданої шкоди, натомість відповідачкою ОСОБА_2 не спростовано її вини у завданні шкоди власності позивача.

Суд дійшов висновку про правомірність покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 , саме на ОСОБА_2 , як власницю квартири АДРЕСА_5 .

Розмір завданої відповідачем шкоди, що встановлений висновком від 13 вересня 2022 року про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_3 після її залиття (потопу) та складає 132 000 грн., стороною відповідача ОСОБА_2 не спростований, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача

Сторона відповідача не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Внаслідок пошкодження майна, що належить позивачу на праві власності, з вини відповідачки, позивач ОСОБА_1 переніс емоційні переживання, а також у нього була відсутня можливість повноцінно володіти та користуватися квартирою через необхідність її ремонту, відновлення її до належного стану, у зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з огляду на принципи співмірності і розумності підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в поновному обсязі, враховуючи наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типовий зразок якого міститься у додатку 4 Правил.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що залиття належної позивачеві квартири АДРЕСА_3 мало місце з вини відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище у цьому будинку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідальність за заподіяні позивачеві збитки має нести відповідачка ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди, оскільки наданий останнім акт є неналежним та недопустимим доказом через відсутність в ньому інформації, а саме адреси квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; інформації, що власник житла, який спричинив залиття, або зацікавлені особи від винної сторони відмовляються від підписання акту, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки акт складено уповноваженими представниками обслуговуючої організації та підписаний всіма членами комісії після обстеження квартири позивача, вказано характер залиття та його причини, зазначено перелік пошкоджень. Встановлено причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири АДРЕСА_6 та діями мешканців квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться над квартирою позивача та вказана причина залиття.

В акті зазначена адреса квартир, які були обстежені, а саме квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 , яка розташована вище за даною адресою.

Відсутність в акті прізвища, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття, а також відсутність підписів мешканців квартир АДРЕСА_6 і АДРЕСА_2 , не дає підстав вважати акт неналежним та недопустимим доказом. Відсутність такої інформації не спростовує факт залиття квартири АДРЕСА_6 саме мешканцями квартири АДРЕСА_2 . Жодних заперечень по суті, встановлених обставин в акті, представник відповідача не навів.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпцію її вини у заподіянні шкоди майну позивача ОСОБА_1 та не надано доказів того, що шкода була спричинена не з її вини.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 522/22726/15-ц (провадження № 61-25847св18).

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем висновок про вартість відновлюваного ремонту є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не містить інформації, що такий висновок був підготовлений для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність по ст.384, 385 КПК України, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Наданий позивачем висновок про оцінку вартості проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 , складений оцінювачем ОСОБА_3 підписаний директором ТОВ «ЦНЕО», що діє на підставі Статуту та Сертифікату ФДМ України суб`єкта оціночної діяльності № 863/21 від 25.11.2021 року, є належним доказом по даній справі, як письмовий доказ, що містить інформацію щодо предмета доказування, обґрунтовано взятий судом першої інстанції до уваги на підтвердження розміру завданого матеріального збитку.

Оцінювач ОСОБА_3 був допитаний під присягою в судовому засіданні 7 березня 2024 року, та факт проведення оцінки, складання висновку від 13 вересня 2022 року про вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивача АДРЕСА_3 після її залиття (потопу) та завдання збитків позивачу внаслідок залиття його квартири.

Разом з тим, не погоджуючись із таким звітом про оцінку, відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гуцол Р.І. доказів на спростування правильності звіту суду не надали, клопотань про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи щодо розміру матеріального збитку, заподіяного позивачеві,у суді першої інстанції не заявляли.

З огляду на викладене, доводи про те, що висновок про вартість відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_7 , не є належним доказом у справі, зводяться до незгоди сторони відповідача із наданими позивачем письмовими доказами.

За змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 не спростувала належними та допустимими доказами як відсутність своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_3 , так і розмір шкоди, завданої позивачеві з її вини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди - 5000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки судом було враховано обсяг страждань та переживань позивача, у зв`язку із затопленням квартири, факт пережитого нервового стресу, поведінку відповідачки, тривалість завданої позивачу моральної шкоди, позбавлення останнього - сталого життя та необхідність здійснення ремонту квартири.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 141 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гуцол Русланом Івановичем, залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 7 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Сдді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус