Справа № 212/1019/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу про встановлення факту родинних стосунків та факту спільного проживання з особою на день її смерті,

встановив таке.

До суду звернувся заявник ОСОБА_1 . Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні, призначив розгляд на 18.02.2025, а потім на 26.02.2025, 12.03.2025, 19.03.2025 та 28.03.2025 року. Ухвалою про відкриття провадження судом також були витребувані докази.

У Заяві ОСОБА_1 просив встановити факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі, доводиться йому рідним батьком, а померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кривому Розі ОСОБА_3 доводиться йому рідною матір`ю. Також просив встановити факт його постійного спільного проживання з батьком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті.

Заяву обґрунтував таким. Батьками заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі помер його батько - ОСОБА_2 . З матір`ю ОСОБА_3 вони до дня його смерті проживали разом в спільному житлі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, хоча шлюб між ними був офіційно розірваний ще в 1992 році. Після смерті батька ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 , яка була спільно приватизована батьками в 2005 році.

Батько ОСОБА_2 до дня своєї смерті був зареєстрований і постійно мешкав в належній йому і матері квартирі АДРЕСА_1 . В цій же квартири разом із ним всі роки була зареєстрована і постійно мешкала мати ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 мати заявника - ОСОБА_3 померла. Після смерті матері ОСОБА_3 також залишилося спадкове майно у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 . Заявник ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем І черги за законом після смерті батька та матері, які не залишили заповіту.

Останні роки перед смертю батьки заявника стали постійно хворіти, в силу хвороб і похилого віку вони вже не могли самі себе обслуговувати: мати ОСОБА_3 захворіла на хворобу Паркінсона, ішемічну хворобу серця, атеросклероз та супутні захворювання і тому втратила змогу пересуватися, стала лежачою хворою. Батько ОСОБА_2 через похилий вік також мав купу хронічних хвороб, погано пересувався, і йому було важко надавати дружині посильну допомогу. Тому заявник як син у 2023 році переселився жити в квартиру батьків, де став постійно цілодобово проживати разом із ними, надавати їм піклування та допомогу. Разом з батьками він весь цей час вів спільне господарство, опікувався батьком, а потім і матір`ю до дня їх смерті. Після смерті батька ОСОБА_2 на протязі перших 6-ти місяців заявник до нотаріуса з питання переоформлення спадщини не звертався, і звернувся лише в грудні 2024 року. При вивченні наданих ним документів Державний нотаріус Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошина О. В. звернула увагу на розбіжність написання прізвища заявника і його батька - « ОСОБА_4 »- « ОСОБА_5 » і направила його в орган РАЦС для отримання дублікату його Свідоцтва про народження, оскільки оригінал цього документу був втрачений.

В Покровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заявнику було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про народження, оскільки перевіркою було встановлено, що в органі РАЦС мається актовий запис про народження № 1357 від 01.09.1973 року, складений російською мовою Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, відповідно до якого прізвище дитини російською мовою вказано як « ОСОБА_5 », українською мовою внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян як « ОСОБА_6 », тоді як, відповідно до даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , прізвище заявника українською мовою зазначено як « ОСОБА_4 », російською мовою « ОСОБА_5 ». Тому вказані розбіжності в написанні прізвища не дозволяють ідентифікувати його з особою, щодо якої складений вказаний актовий запис. Відмову органу РАЦС в видачі дублікату свідоцтва про народження заявник надав в нотаріат.

Державний нотаріус Другої криворізької державної нотаріальної контори своєю Постановою від 13.11.2024 про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовив заявнику в оформленні заяви про прийняття спадщини після смерті батька, мотивуючи відмову тим, що він пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини та не підтверджує факт спільного проживання з померлим на день його смерті, а також документально не підтверджується факт родинних стосунків з померлим, тому нотаріус направив заявника до суду для вирішення питання встановлення факту родинних стосунків з померлим батьком і факту спільного проживання з ним на день його смерті.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 , до судового засідання не з`явився, 17.02.2025 надав додаткові пояснення по справі, де просив відмовити в задоволенні вимог заявника щодо встановлення факту родинних відносин; щодо встановлення факту проживання з особою на день її смерті рішення просив прийняти згідно з чинним законодавством та з урахуванням зібраних доказів по справі.

В судовому засіданні 19.03.2025 були допитані свідки за клопотанням заявника.

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показала суду таке. Вона зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (на ІV поверсі будинку). Відносини з заявником - сусідські. Дружила з батьками заявника, яких називала ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Знала їхню сім`ю з початку свого заселення в будинок у 2015 році. Знала, що заявник ОСОБА_1 їхній син: він регулярно приходив до батьків, які мешкали в квартирі АДРЕСА_1 , з невісткою та дітьми; вони обіймалися, постійно привозили продукти. Вона сама неодноразово зверталася до батька ОСОБА_1 ОСОБА_11 , коли треба було ремонтувати щось, пов`язане з електрикою. Син ОСОБА_12 був у батьків в квартирі 3 кожен день.

Свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показала суду таке. Вона зареєстрована та фактично проживає понад 30 років за адресою: АДРЕСА_3 (на І поверсі будинку). Відносини з заявником сусідські. Батьків заявника знала давно як ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , як сусідів з квартири АДРЕСА_4 ; колись ще гуляла на їхньому весіллі. Знала їхню сім`ю, заявника ОСОБА_15 як їхнього сина, який жив з батьками до свого весілля. Останні роки бачила ОСОБА_15 за місцем мешкання батьків часто: 4-5 разів на тиждень, коли приходив і йшов з їхньої квартири.

В судовому засіданні 28.03.2025 заявник пояснив суду, що знав про розбіжності в написанні його та їхніх прізвищ, однак батько не хотів цим займатися (виправленням). Пов`язує це з різницею в написанні прізвищ українською та російською мовами, оскільки первісний запис про його народження внесений російською мовою. Був переконаний, що право власності на квартири після смерті батька перейде до матері, тому що вона була з ним зареєстрована. Тому не звернувся до нотаріуса вчасно із заявою про прийняття спадщини.

В цьому ж судовому засіданні 28.03.2025 був допитані: свідок ОСОБА_16 (син заявника) та сам заявник як свідок, за його згодою.

Сам заявник в процесі допиту його як свідка показав таке. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його батьки. З 2019 року він припинив працювати та вийшов на пенсію. Улітку та восени 2023 року забирав своїх батьків на дачу та жив з ними разом на дачі до листопада 2023 року. Приблизно з листопада 2023 року, після повернення з дачі, став проживати разом з батьками в їхній квартирі АДРЕСА_1 , щоб допомагати: доглядав за ними, готував їм їсти. Зазначив, що він єдиний син та єдиний спадкоємець після батьків.

Свідок ОСОБА_16 (повнолітній, працює молодшим оператором на АЗС «Окко»), проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 , показав суду таке. Він син заявника та онук ОСОБА_2 та ОСОБА_17 ; знав їх обох зі свого народження, часто бував у них в квартирі АДРЕСА_1 . Його тато ОСОБА_12 проживав весь час з сином, але у 2023 році переїхав до бабусі та дідуся, щоб допомагати і жити з ними; тато ОСОБА_12 жив з бабусею та дідусем на час смерті дідуся ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд, на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 09 квітня 2025 року о 08:30 годині.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд дослідив надані та витребувані докази та встановив таке.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджено копією запису акта про народження № 1357 від 01.09.1973 року, витребуваною судом та наданою Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (а. с. 45). В паспорті заявника російською мовою його прізвище зазначено, як « ОСОБА_5 » (а. с. 10).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а. с. 12).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а. с. 13).

На праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 згідно зі Свідоцтвом по право власності на житло від 21.01.2005 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_6 (а .с. 16). Членами його сім`ї зазначена ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 78989065 Другою криворізькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу 683/2024, спадкодавець ОСОБА_2 (а. с. 36 зворот).

ОСОБА_1 13.11.2024 року звернувся до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тимошиної О. В. з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустив строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та не підтверджується документально факт спільного проживання його з померлим. Також не підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 11).

На виконання ухвали суду державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тимошиною О. В. надано копію спадкову справу на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 (а. с. 28-39), відповідно до якої із заявою про прийняття спадщини 02.11.2024 року звернувся ОСОБА_1 . В матеріалах спадкової справи міститься витяг з державного реєстру щодо актового запису про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстрація актового запису відбулася 03.01.2024 року (а. с. 35). Крім того, згідно витягу з державного реєстру щодо актового запису про народження, батьками ОСОБА_1 (зазначено, як « ОСОБА_6 »), ІНФОРМАЦІЯ_9 є ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а. с. 32 зворот 33).

До суду надано акт від 11.12.2024 року на підтвердження спільного проживання про те, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_6 без реєстрації з червня 2023 року по теперішній час разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка потребує постійного догляду, так як батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 15).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Щодо встановлення факту спільного проживання на день смерті

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини та не підтвердженням проживання на день смерті з померлим ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявнику зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги.

Факт проживання за адресою АДРЕСА_6 ОСОБА_2 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_1 з 2023 року підтверджується актом про проживання (а. с. 15), показаннями свідка та показаннями самого заявника, допитаного, за його згодою, як свідок в судовому засіданні.

Наведені докази підтверджують той факт, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю та батьком на момент їх смерті за місцем проживання спадкодавця, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що вимога заявника про встановлення факту його спільного проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо встановлення факту родинних стосунків

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказом родинних відносин заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , є акт від 11.12.2024 (а. с. 15), показання свідків, показання самого заявника, допитаного, за його згодою, як свідок в судовому засіданні.

Судом встановлено, що, крім заявника, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, відповідно до копії спадкової справи, немає (а.с. 28-39).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа, може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, дослідивши усі зазначені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і його встановлення необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав, які іншим шляхом встановити неможливо, тому суд вважає що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного, статей 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу про встановлення факту родинних стосунків та факту спільного проживання з особою на день її смерті задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , доводиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 рідним батьком.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , доводиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 рідною матір`ю.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з батьком ОСОБА_20 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на день його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено та підписано 09 квітня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець