Справа № 461/6437/24
Провадження 2/465/330/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Баран О.І.,

з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач 1: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

позивач 2: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Айсберг» (, місцезнаходження: 79007, м. Львів, пр.Свободи, 39),

предмет позову: припинення порушеного права,

в с т а н о в и в:

Позивачі в серпні 2024 року, через адвоката Тарасенка Леоніда Леонідовича, звернулися із указаним позовом до Галицького районного суду м. Львова, на підставі ч.1 ст. 30 ЦПК України, за місцем знаходження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою від 12.08.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.09.2024 відкрито провадження у справі, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.11.2024 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Айсберг» (а.с. 95-96).

Предметом позову є зобов`язання демонтувати самовільно встановлений кондиціонер LG, моделі C12LHU, із стіни будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Аргументи сторін

Позиція позивачів

В обґрунтування позову позивачі зазначили про те, що є власниками квартир у будинку АДРЕСА_3 . Відповідач, використовує одну із квартир будинку як фізична особа-підприємець для здійснення продажу непродовольчих товарів. При цьому, відповідач самовільно, без згоди власників інших квартир, у дворі, на загальній, зовнішній стіні будинку, встановила указаний кондиціонер. За цією стіною знаходиться квартира під АДРЕСА_4 , що належить на праві власності позивачу, ОСОБА_1 , для якої його робота створює постійний шум та вібрацію, зволоження та замокання.

Втім, встановлення кондиціонеру негативно впливає на всіх сусідів, зумовлюючи постійний шум, скапування конденсату, замокання та постійне зволоження стіни. Постійна вібрація і шум перевищує гранично допустимі норми. Шляхом встановлення кондиціонера відповідач втрутилась у конструктивні елементи будинку, що впливає на міцність будівлі,

На неодноразові звернення щодо демонтажу кондиціонера відповідач не реагує.

Заперечення відповідача

Відповідач заперечив проти позову вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Зазначив про те, що не є належним відповідачем у справі, оскільки не є власником нерухомого майна, а лише його орендарем. Крім цього, позивачами не доведено ні порушення прав позивачів, ні самовільного встановлення кондиціонеру, відсутній акт і звіт про оцінку завданих збитків, відсутній акт і постанова про притягнення відповідача до відповідальності (а.с. 47-50).

Судом створено всі можливості умови для належної реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання ними своїх процесуальних обов`язків, чим вони однак в повній мірі не скористались. Зокрема третя особа пояснень суду не надала.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача вимоги позивача вважає необґрунтованими відповідними правовими підставами та такими, що не відповідають діючому законодавству.

У судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у заявах по суті справи, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.06.2024 №384416555 позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 12, 114).

ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину (а.с. 13-15, 120-122).

Відповідач є користувачем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , із розміщеною вивіскою «Спляча красуня», що нею не заперечується.

У внутрішньому дворі указаного будинку розміщено кондиціонер так, як зображено на долучених до позовної заяви роздруківках фотографій (а.с. 17-21) та позначено позивачем маркером оранжевого кольору на технічному паспорті, як такий, що знаходиться на зовнішній стіні будинку, за якою знаходиться квартира АДРЕСА_4 , належна ОСОБА_1 (а.с. 15).

Із даних роздруківок вбачається, що кондиціонер LG, моделі C12LHU, frequency 50 Hz розміщено у внутрішньому дворі будинку, дещо вище рівня подвір`я двору та нижче вікна першого поверху, без відведення конденсату. Кондиціонер виступає за площину фасаду, знаходиться на ньому без огородження та без шумозахисту.

У судовому засіданні відповідачем не заперечено здійснення монтажу указаного кондиціонера, з його розміщенням у тому місці, у якому зазначено позивачами для його використання для обігріву приміщення орендованого магазину.

Балансоутримувачем указаного будинку є Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг», що ніким не заперечується.

Згідно із рішеннями виконкому Львівської міської ради від 09.12.2005 року № 1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» та від 22.10.2021 №924 «Про погодження меж історичного ареалу м. Львова» вул. Наливайка знаходиться у межах історичного ареалу м. Львова.

Відповідно до копії листа Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» №422 від 28.03.2024, складеного на звернення позивача ОСОБА_1 , її повідомлено про те, що власниці нежитлового приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_3 , надано припис в термін до 15.04.2024 демонтувати кондиціонер, влаштований в подвір`ї спільного користування. У разі невиконання припису буде складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 16, 115).

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії припису, ЛМКП «Айсберг» зобов`язало ОСОБА_4 , власника нежитлового приміщення «Спляча Красуня» по АДРЕСА_3 , в термін до 15.04.2024 демонтувати кондиціонер, влаштований без дозвільних документів у подвір`ї спільного користування по АДРЕСА_3 . У разі невиконання припису зобов`язано її з`явитись 16.04.2024 у ЛМКП «Айсберг» за адресою: АДРЕСА_6 , для надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 64).

Інформація щодо складання протоколу у матеріалах справи відсутня.

Інформації та документального підтвердження щодо наявності дозвільних документів відповідачем не надано.

Оцінка судом.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Отже, зовнішня стіна будинку, на якій розташовано кондиціонер, є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках», співвласники мають право:

вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників;

брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника;

Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (ч. 2 цього ж Закону).

Оскільки, зовнішня стіна будинку є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, який перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «Айсберг» та співвласниками якого не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, то питання про порядок використання спільного майна вирішують збори співвласників на підставі приписів п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках». Положеннями указаного пункту до повноважень зборів співвласників віднесено прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним.

Тому, встановлення кондиціонеру у багатоквартирному будинку має бути погоджене власником (користувачем) з іншими співвласниками будинку, відповідно до ст. 369 ЦК України та приписів п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках». У випадку, якщо власник (користувач) не отримав такої згоди від інших співвласників будинку, яким відповідно до ст. 382 цього Кодексу, належать на праві спільної сумісної власності опорні конструкції будинку (у даному випадку стіни, на яких зовні, тобто за межами квартир встановлений кондиціонер), такий кондиціонер може бути демонтований.

Позивачі звернулися за захистом до суду, зважаючи на те, що вони не надавали згоди на розміщення указаного кондиціонеру, а його робота пов`язана із наявністю шуму, вібрації, зволоженням та замоканням стін, що порушує їх спокій та міцність стін спільного сумісного майна.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.01.2013 р. № 24 та від 28.08.2013 р. № 410 затверджено ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування (розміщено на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за посиланням https://e-construction.gov.ua/laws_detail/479783152?doc_type=2).

Відповідно до п.п. 7.12.44 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» не допускається виводити конденсат від приладів охолодження на фасад будівлі.

Відповідно до п.п. 7.12.45 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» слід застосовувати систему загального збору та відведення конденсату в зливову каналізацію від приладів охолодження. Допускається виводити конденсат в побутову каналізацію з розривом струмини через гідрозатвор. Напірний конденсатопровід від убудованого в прилад охолодження насоса слід підводити до каналізації індивідуально. Допускається такі конденсатопроводи об`єднувати або приєднувати до системи загального збору конденсату з розривом струмини.

Відповідно до п.п. 7.12.46 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» у кожному циркуляційному кільці слід забезпечувати можливість його гідравлічного балансування (наладки). Для гідравлічного балансування системи охолодження слід застосовувати регулювальну арматуру згідно з обраним при проектуванні способом налагодження системи. Обраний метод наладки слід указати у проектній документації.

Відповідно до п.п. 8.8 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» зовнішні блоки автономних кондиціонерів роздільного типу потужністю по холоду до 12 кВт допускається розташовувати на незасклених лоджіях, відкритих сходових клітках, критих переходах. При цьому необхідно забезпечувати шумозахист, а також відвід конденсату.

Співвласники спільного майна, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках» зобов`язані:

1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку;

2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку;

3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням;

4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм.

Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 (надалі Правила №76), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно п. 1.4.4 Правил №76, перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

1.4.5 Правил №76 для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;

- копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

1.4.6 Правил №76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Статтею 293 ЦК України, передбачено право фізичної особи на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.

Необхідність погодження розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків і споруд із співвласниками спільного майна у дво- та багатоквартирних будинків на території історичного ареалу м. Львова відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках» також випливає із рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2022 №952.

Указаним рішенням затверджено Порядок утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м. Львова та будівель і споруд, що є об`єктами культурної спадщини поза межами історичного ареалу м. Львова (надалі Порядок). Порядок затверджено замість раніше чинного положення №28 затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002.

Згідно з п. 1.3 цього Порядку історичний ареал - територія площею 2311,95 га, визначена рішенням виконавчого комітету від 22.10.2021 №924 «Про погодження меж історичного ареалу м. Львова».

ОСОБА_5 територія ансамблю історичного центру, що складається зі 150 га середньовічної та ренесансної частини міста Львова та території собору святого Юра на Святоюрській горі, визначена рішенням комітету Світової Спадщини ЮНЕСКО від 05.12.98 про внесення центральної частини Львова до Списку всесвітньої культурної спадщини.

2.1. Фасад зовнішня (лицева) сторона будинку, споруди, утворена огороджувальними конструкціями, з усіма елементами від покрівлі до мощення. За орієнтуванням фасади поділяються на головний, бічний, вуличний, дворовий тощо.

2.3. Самочинні роботи зміна, ушкодження зовнішнього вигляду фасадів будинку, споруди або їх частин, у тому числі розміщення будь-яких елементів на фасаді, що не відповідає цьому Порядку.

2.4. Власник/користувач будівлі, споруди фізична або юридична особа, що має будинок та споруду (їх частини, приміщення) на праві власності, користування (оренди) повного господарського відання або оперативного управління.

2.6. Балансоутримувач будівлі, споруди, житлового комплексу або комплексу будівель і споруд (надалі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів і утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію.

Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному у Законах України «Про охорону культурної спадщини», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Загальні вимоги до утримання будівель і споруд унормовано приписами п. 3 Порядку. Відповідно до його змісту:

3.2. Власники/користувачі будівель та споруд зобов`язані:

3.2.1. Проводити систематичні огляди стану фасадів, а також невідкладні огляди у випадку явищ стихійного характеру та інших непередбачуваних обставин.

3.2.2. Здійснювати роботи з утримання фасадів будівель та споруд, їх елементів у технічному стані, який забезпечує належний та довгостроковий архітектурно-естетичний вигляд, безпеку пішоходів, мешканців тощо, враховуючи вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (наказ Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76).

3.3. Утримання фасадів будівель та споруд передбачає:

3.3.6. Проведення своєчасного ремонту даху, його огородження, водостічної системи (без зміни існуючої конфігурації та матеріалу покриття даху), забезпечення належного відводу дощових і талих вод для запобігання замоканню стін та фундаментів.

3.3.7. Своєчасне проведення герметизації отворів на фасадах від демонтованих систем кондиціонування, супутникових антен, дисонуючих елементів, дашків, вивісок, маркіз, фасадних конструкцій тощо, з дотриманням технологічного циклу виконання таких робіт.

Вимоги щодо розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків та споруд унормовано приписами п. 5 Порядку. Відповідно до його змісту:

5.1. До технічних елементів (пристроїв), що розміщуються ззовні на фасадах будівель та споруд належать:

5.1.3. Пристрої та устаткування інженерного забезпечення будівель та споруд (системи опалення, вентиляції, кондиціювання повітря тощо).

5.2. Забороняється встановлення на будинках пам`ятках архітектури технічних елементів (пристроїв), вказаних у пп. 5.1.2.-5.1.6.

5.3. Забороняється розміщення на будинках та спорудах у межах історичного ареалу на головних фасадах та бічних фасадах видимих зі сторони вулиці, технічних елементів (пристроїв), вказаних у пп. 5.1.2.-5.1.5.5.4. Забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій будинків і споруд, їх архітектурного декору та скульптурних елементів.

5.5. Допускається встановлення пристроїв системи кондиціонування повітря за умови відповідного маскування з обов`язковим відведенням конденсату, що утворюється при охолодженні повітря до системи дощової каналізації у таких місцях:

5.5.1. У просторі дахів, горищ будинків.

5.5.2. На невидимих зі сторони вулиці фасадах, крім будинків і споруд, які знаходяться на території, включеній до історичної спадщини ЮНЕСКО та пам`ятках архітектури.

5.5.3. За огородженням балконів та лоджій.

5.5.4. В існуючих віконних та дверних отворах, не виступаючи за площину вікна/дверей.

5.5.5. У місцях, передбачених робочим проєктом будівництва будівлі, споруди.

5.7. Розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків і споруд у всіх випадках, окрім зазначених у п. 5.2, 5.3 цього розділу, здійснюється за умови погодження із співвласниками спільного майна у дво- та багатоквартирних будинків відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках».

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

Позивачами доведено порушення їх прав саме відповідачем, що полягає у розміщенні технічного елементу (кондиціонера) без згоди співвласників у внутрішньому дворі будинку, дещо вище рівня подвір`я, на стіні, за якою знаходиться квартира одного із позивачів, без шумозахисту та без відведення конденсату.

Малоймовірно, що за таких обставин права позивачів залишаються непорушеними.

У свою чергу, матеріали справи не містять жодних документів, які дають підстави дійти зворотного висновку.

Відсутність у матеріалах справи рішення про притягнення відповідача до відповідальності, у зв`язку із невиконанням припису, не виливає на висновки суду, як і не впливає на обов`язок відповідача діяти відповідним чином.

Крім цього, існують відмінності у процедурі притягнення до відповідальності між чинним Порядком та раніше діючим.

Чинним Порядком передбачено, що якщо стан утримання фасадів об`єкта архітектури (його частини) не відповідає Порядку, Уповноважений орган: Щодо об`єктів культурної спадщини видає власнику/користувачу припис відповідно до положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» з вимогою у визначений термін виконати заходи і роботи, зазначені в акті візуального обстеження; Щодо інших будівель і споруд у межах історичного ареалу м. Львова видає власнику/користувачу попередження (додаток 2 до цього Порядку) з вимогою у визначений термін виконати заходи і роботи, зазначені в акті обстеження (п. 9.9. Порядку). У разі невиконання вимог припису/попередження у зазначений термін Уповноважений орган передає матеріали для вжиття відповідних заходів реагування, у тому числі проведення примусового демонтажу технічних елементів (пристроїв) (п. 9.10. Порядку).

У раніше чинному положенні №28 пунктом 5 повноваженнями щодо реагування на порушення порядку розміщення технічних елементів (пристроїв) наділялись відповідальні львівські комунальні підприємства, що обслуговують житловий фонд, і відомчі житлово-експлуатаційні підприємства, які видавали особі, що встановила технічний елемент (пристрій), припис про усунення порушень у місячний термін.

Тож суд не має жодних розумних сумнівів у тому, що права позивачів підлягають захисту у той спосіб, у який вони просять суд, а тому доходить висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду представником позивачів сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 11), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Львівського комунального підприємства «Айсберг», про припинення порушеного права задовольнити.

Зобов`язати демонтувати самовільно встановлений кондиціонер LG, моделі C12LHU із стіни будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 11.04.2025.

Суддя: Баран О.І.