УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 201/11183/23

провадження № 61-9873св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна приватною власністю, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про встановлення фату проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та стягнення грошової компенсації,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 - адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 жовтня 2011 року до 03 серпня 2020 року;

визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеного будинку;

визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку, площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:026:0047, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки;

визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку, площею 0, 0276 га, кадастровий номер :02:026:0051, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки;

визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частки вартості зазначеного автомобілю у розміні 227 258, 79 грн.

Також, у жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив:

встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15 листопада 2010 року до 03 серпня 2020 року;

визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 2 384 700,00 грн, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири;

визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 149 700,00 грн, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири;

визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:026:0047, земельну ділянку, площею 0, 0276 га, кадастровий номер :02:026:0051;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки автомобілю «Nissan Pogue», держаний номер НОМЕР_3 у розміні 340 000,00 грн та зниклих з сейфа грошей у розмірі: 7 500,00 доларів США та 20 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 11 березня 2024 року, возов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип транспортного засобу загальний легковий, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить 1/2 частку вартості вказаного транспортного засобу 227 258,78 грн.

Припинено частку ОСОБА_1 на 1/2 частку спірного транспортного засобу.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку вказаних квартир.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку спірних квартир.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_4 , кадастровий номер :02:026:0051, розташованих за вказаною адресою.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року змінено, викладено його резолютивну частину в редакції цієї постанови:

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип транспортного засобу загальний легковий, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію, що становить 1/2 частки вартості вказаного транспортного засобу 227 258,79 грн.

Припинено частку ОСОБА_4 на 1/2 частку вказаного транспортного засобу.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_5 , кадастровий номер :02:026:0047, та земельну ділянку № НОМЕР_4 а, кадастровий номер :02:026:0051, розташованих за вказаною адресою.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року залишено без задоволення, вказане рішення залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року задоволено.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - адвоката Нестеченка Д. С., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою, витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/11183/23.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 .

У жовтні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення її позову.

Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц, від 26 липня 2021 року у справі № 752/11785/19-ц, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20 та справі № 947/20335/19, від 21 липня 2022 року у справі № 206/2110/19, від 06 жовтня 2022 року у справі № 496/2083/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20, від 31 травня 2023 року у справі № 755/4532/21, від 21 червня 2023 року у справі № 760/28053/13, від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: не дослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України)

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України)

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна приватною власністю, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про встановлення фату проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та стягнення грошової компенсації призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян