Справа № 139/209/25
Провадження № 2/139/122/25
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову

(в порядку п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України)

11 квітня 2025 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Ліщина Т.П., отримавши позовну заяву та додані до неї матеріали за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) до відповідача ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

19.03.2025 представник позивача Шкапенко О.В. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся з цим позовом від 18.03.2025 до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

Підставою позову є невиконання відповідачем зобов`язань в розмірі 28318 (двадцять вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 80 копійок за кредитним договором № А349СТ3, укладеним 06.03.2020 між ОСОБА_1 і АТ «Акцент-Банк». Предметом позову є стягнення заборгованості за неповерненою сумою кредиту та процентами за користування кредитом.

Ухвалою від 24.03.2025 позовну заяву АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, відкрито провадження у справі. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною, тому на підставі п. 1 ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) ухвалено рішення про її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. На день постановлення цієї ухвали такі заяви до суду не надходили.

10.04.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю у порядку передоручення Горбач Ю.Ю. від 09.04.2025 про закриття провадження у справі. У заяві зазначено, що після звернення АТ «Акцент-Банк» до суду з зазначеним позовом відповідач погасив поточну заборгованість за договором.

Вирішуючи дану заяву, суд наводить наступне законодавче обґрунтування.

Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи необмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд роз`яснює наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 256 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Підстав для неприйняття заяви про відмову від позову судом не встановлено. Оскільки відповідач погасив заборгованість за договором, яка буда підставою позову, то в даний час немає необхідності для захисту судом прав позивача, тому провадження у справі підлягає закриттю.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача не обмежений у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії, як подання від імені позивача заяви про відмову від позову. Наслідки закриття провадження у справі стороні позивача роз`яснені.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення регулюється Законом України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 (у тексті - Закон).

Статтями 3 і 4 Закону визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних та інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частинами 2, 3, 5 ст. 258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, вирішуються шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 2 ст. 7 Закону передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, а в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті,- повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Такий порядок затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Про затвердження Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» (із змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено наступне: «Статтею 7 Закону «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При цьому, поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи. Законом не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору.».

У п. 44 даної постанови зазначено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Враховуючи наведе законодавче обґрунтування, позивачу підлягає поверненню за рахунок коштів Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову, а саме 1211 грн 20 коп., оскільки провадження у справі закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивача від позову і відмова прийнята судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 13, 133, 141, 142, 255, 256, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача за довіреністю у порядку передоручення Горбач Юлії Юріївни від 09 квітня 2025 року про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 139/209/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути Акціонерному товариству «Акцент-Банк» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11; реквізити для повернення: отримувач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», рахунок № НОМЕР_2 ; МФО 307770; ; IBAN НОМЕР_3 ) за рахунок коштів Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, як 50 (п`ятдесят) відсотків суми судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 823 від 18.03.2025, за подачу до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області цієї позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Тарас ЛІЩИНА