Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2299/22

Провадження № 2/126/23/2025

"09" квітня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

за участі позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки

адвоката Сауляка Є.В., відповідачки ОСОБА_2 , представника

відповідачки адвоката Мазур С.М., третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення авансу, з тих підстав, що як стверджує 26 листопада 2018 року відповідачка отримала від позивачки грошові кошти в сумі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США. Вищевказана сума коштів отримана відповідачкою за продаж позивачці житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Факт отримання грошових коштів за продаж будинку підтверджується власноручно написаною розпискою від 26.11.2018 року. На даний час ОСОБА_2 ухиляється від укладання договору купівлі-продажу будинку та не повертає грошові кошти, які отримала згідно розписки. 7 жовтня 2022 року на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу, про повернення отриманих грошових коштів. Боржником отримано вимогу 19.10.2022 року, однак на даний час її залишено без задоволення.

Станом на 4 листопада 2022 року заборгованість відповідача становить 43603,28 доларів США, з яких: 40000,00 доларів США - основна сума боргу; 3603,28 доларів США - 3% річних.

Таблиця розрахунку:

Сума нарахованих процентів: 3603,28 доларів США.

Нарахування 3% річних на основну суму боргу в іноземній валюті узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 373/2054/16.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ухиляється від взятого на себе зобов`язання щодо укладання договору купівлі-продажу будинку, кошти сплачені відповідачем, як аванс, підлягають поверненню.

Позивачка стверджує, що відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ПК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконанім. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. З аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору, а тому гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця, відповідно до норми ч. 1 ст. 571 ЦК України. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом. Викладені положення закону є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку, як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком. За умови відсутності хоча б одного із вищевказаних критеріїв, передані однією стороною другій стороні грошові суми є не завдатком, а авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ухиляється від взятого на себе зобов`язання щодо укладання договору купівлі-продажу будинку, кошти сплачені позивачем як аванс підлягають поверненню. 7.10.2022 року на адресу відповідача направлено письмову вимогу про повернення коштів, однак станом на момент пред`явлення позову вимога залишена без задоволення. Просить стягнути з відповідачки на користь позивачки кошти, сплачені згідно розписки від 26 листопада 2018 року в розмірі сорок тисяч доларів США, а також 3603,28 доларів США - 3% річних та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сауляк Є.В. підтримують позовні вимоги, просять задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник Мазур в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що спірна сума це не аванс, а завдаток за продаж-купівлю домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 і домовленість була за продаж цього будинковолодіння за вісімдесят тисяч доларів США. Оскільки позивачка не сплатила решти суми, тому вона й не укладає договір купівлі-продажу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Тобто суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. Подібні висновки висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191 /20 та у постанові КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц (61-6892св23).

Тому суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими у справі № 127/22533/22 за позовом ОСОБА_2 (далі ОСОБА_1), до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (далі ОСОБА_2 - в рішенні місцевого суду, ОСОБА_3 - в рішенні апеляційного суду), приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Людмили Борисівни про скасування обтяжень.

З рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2024 року в цій справі встановлено, що 06.08.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №VIW3GA0001547, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 89459,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки нерухомого майна №VIW3GA0001547 від 06.08.2007. Згідно з договором іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок площею 165,10 m2, житлова площа - 63,7м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (далі АДРЕСА_1). Майно належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування цілого житлового будинку з господарськими будівлями від 23.04.2002, посвідченого Ковальовою В.М., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №783.

За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Іпотекодавцем за кредитним договором по поверненню 89459,00 доларів США на строк з 06 серпня 2007 року по 04 серпня 2017 року.

Для забезпечення вказаного договору на квартиру було накладено наступні обтяження:

1. тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 5434440, зареєстровано 06.08.2007 року реєстратором: Приватний нотаріус Терещенко В.В.; підстава обтяження: договір іпотеки, 4596, 06.08.2007, об`єкт обтяження: будинок, АДРЕСА_1 , власник: OCOBA_3 ;

2. тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження: 5434498, зареєстровано: 06.08.2007, реєстратором: Приватний нотаріус Терещенко В.В.; підстава обтяження: договір іпотеки, 4596, 06.08.2007, Приватний нотаріус Терещенко В.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: будинок, АДРЕСА_1, іпотекодержатель Приватбанк, код: НОМЕР_1; іпотекодавець: ОСОБА_3, розмір основного зобов`язання 89459,00 доларів США; строк виконання 04.08.2017.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу будинку, зареєстрованим в реєстрі за № 266. За умовами договору ОСОБА_1 купила цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер::03:062:0110. За домовленістю сторін цей продаж вчинено за 745206,00 грн., які «Покупець» сплатила повністю «Продавцю» при підписанні цього договору. Державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б. 15.04.2015, номер запису про право власності: 9374095, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Як вбачається з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про поновлення виконавчого провадження, в якій просить повторно виселити відповідачів із житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції поновити виконавче провадження про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6. Однак до початку судового засідання представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» подано заяву про залишення вищевказаної заяви без розгляду в зв`язку з тим, що відповідачами здійснено повне погашення заборгованості перед позивачем за кредитним договором №VIW3GA.08.2007. У зв`язку з чим позовну заяву залишено без розгляду.

26.02.2015 між ОСОБА_3 і ПАТ AT «ПриватБанк» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № № VIW3GA.08.2007.

Відповідно до даної угоди сторони узгодили суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 177445,54 USD, а саме: відсотки у розмірі 71540,07 USD, комісії в розмірі 10351,75 USD, пеня в розмірі 95553,72 USD. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 13.02.2025.

Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 177445,54 USD.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2016 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 831142,26 грн. а також судовий збір.

18.11.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про вчинення реєстраційної дії. З поданої заяви вбачається що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором DNHDGK00000312 від 24.05.2006 Пат КБ «ПриватБанк» розпочав досудову роботу щодо стягнення майна боржника. Однак при перевірці реєстру речових прав було виявлено, що на майно саме: Житловий будинок загальною площею 165,1 m2 за адресою АДРЕСА_1 відсутня заборона та іпотека. З зв`язку з чим звернулись заявою про реєстрацію обтяження на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. накладено обтяження на будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , підстава для державної реєстрації, догові іпотеки, серія та номер 4596, виданий 06.08.2007, іпотекодавець ОСОБА_3, іпотекодержатель AT КБ «ПриватБанк», строк виконання основного зобов`язання 04.08.2017 розмір зобов`язання 89459,00 дол. США.

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38800681 від 18.12.2017 номер запису про обтяження 24003488 державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. зареєстровано заборону на нерухоме майно, на будинок який знаходиться в АДРЕСА_1, підстава для державної реєстрації, договір іпотеки, серія та номер 4596. виданий 06.08.2007, іпотекодавець ОСОБА_3, іпотекодержатель AT КБ «ПриватБанк», строк виконання основного зобов`язання 04.08.2017 розмір, зобов`язання 89459,00 дол. США.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Людмили Борисівни про скасування обтяжень відмовлено.

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 19.09.2024 року під час апеляційного перегляду з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за клопотанням представника банку було витребувано оригінал листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12 лютого 2015 року №E.VI.0.0.0.0/20-193. Зі змісту вказаного листа слідує, що 12 лютого 2015 року заступник керівника бізнесу «Споживче кредитування» ВФ ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 звернулася до керівника реєстраційної служби, в якому зазначила, що у зв`язку з припиненням договору іпотеки №VIW3GA00001547 від 06 серпня 2007 року, укладеного з ОСОБА_2, банк просить зняти заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та вилучити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Заборона накладена у відповідності до умов договору іпотеки, посвідченого 11 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., зареєстровано в реєстрі за №4546, зареєстрованого в реєстрі заборон за №4547. 15 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будинку з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер::03:062:0110. Державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором-приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б. 15 квітня 2015 року, номер запису про право власності: 9374095, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. 18 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про вчинення реєстраційної дії. 18 грудня 2017 року на підставі вказаної заяви та договору іпотеки від 06 серпня 2007 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М. до Державного реєстру речових прав внесено запис про іпотеку № 24003425, а також запис про обтяження № 24003488. Обтяжувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк», а особою, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_2. ОСОБА_1 на момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку про його обтяження не знала, оскільки відповідні державні реєстри не містили даних про його обтяження іпотекою або будь-якими іншими заборонами, і що жодних договорів з AT КБ «ПриватБанк» вона не укладала, зокрема і щодо забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2, невиконаних зобов`язань перед банком вона не має. Банк, за яким зареєстровано право на спірний будинок, як іпотекодержателя, стверджує, що підстав для припинення іпотеки не було через наявність заборгованості у позичальника перед банком, про що стверджує судове рішення від 27 січня 2016 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» в обгрунтування заперечень проти позову зазначає, що відомості про припинення обтяження спірного нерухомого майна були безпідставно вилучені з Державного реєстру іпотек, договір іпотеки не припинив свою дію. основне зобов`язання не виконане, заборгованість, яка була стягнута за рішенням суду не погашена в повному обсязі. Обставини справи свідчать про безпідставність внесення державним реєстратором запису про погашення іпотеки (на підставі вищеописаного листа банку). По-перше, у листі банку зазначено, що заборона, яку просив зняти банк з житлового будинку, була накладена у відповідності до умов договору іпотеки, укладеного з ОСОБА_2, який посвідчений 11 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., зареєстровано в реєстрі за №4546, зареєстровано в реєстрі заборон за №4547. Апеляційний суд звертає увагу, що договір іпотеки, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. 06 серпня 2007 року, а не 11 жовтня 2007 року, про що зазначено у листі банку. Крім того, договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за №4596, а не за №4546, про що також зазначено у листі банку.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», при наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, реєстратор повинен відмовити в реєстрації факту припинення іпотеки.

Вказані розбіжності є суттєвими, а тому на підставі вказаного листа відомості про іпотеку та про припинення обтяжень не підлягали вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також апеляційний суд звертає увагу, що лист від імені банку підписаний заступником керівника бізнесу «Споживче кредитування» ВФ ПАТ КБ «ПриватБанк» Ширшовою Р.Г. Зі змісту Державного реєстру речових прав слідує, що відомості про припинення іпотеки та обтяження внесені державним реєстратором на підставі пакету документів, в тому числі копії паспорта громадянина України та картки платника податків, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 10.12.1998 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області та довіреності, серія та номер №5301, виданої 31.12.2013 ОСОБА_4 . З наданих представником AT КБ «ПриватБанк» документів встановлено, що 10 грудня 1998 року ОСОБА_4 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області було видано паспорт серії НОМЕР_2. Моніторингом «Зовнішніх» довіреностей встановлено, що 31 грудня 2013 року довіреність серія та номер №5301, на ім`я ОСОБА_4, ПАТ КБ «ПриватБанк» не видавалася. Дана обставина ставить під сумнів дійсність намірів банку в 2015 році, при наявності не повної погашеної заборгованості, видавати лист про припинення іпотеки.

Також у 2015 році ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталося до суду із позовом до ОСОБА__2 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості (цивільна справа №127/21393/15-ц). При розгляді зазначеної справи судом встановлено, що 26 лютого 2015 року між OCOБА2 та ПАТ AT «ПриватБанк» була укладена додаткова угода до кредитного договору №№VIW3GA00001547 від 06 серпня 2007 року, відповідно до якої сторони узгодили, що сума заборгованості, що виникла за період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, зменшена на 177 445,54 доларів США, а саме: відсотки в розмірі 71 540 доларів США, комісія в розмірі 10 351,75 доларів США, пеня в розмірі 95 553,72 доларів США. Дата остаточного погашення боргу 13 лютого 2025 року. Графік погашення кредиту викладений в новій редакції, який є невід`ємною частиною договору. З моменту підписання сторонами угоди за умови належного виконання позичальником зобов`язань позичальник за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 0,12% річних. Також сторони погодили терміни погашення кредиту в разі порушення позичальником зобов`язання (п. 1.5 додаткової угоди) та розмір штрафу 177 445,54 доларів США у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 30 днів.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. За правилами ст. 233 цього ж закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку» в редакції станом на 2018 рік правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Судом встановлено, що іпотекодержатель АТ КБ «Приватбанк» не надавав згоди на правочин купівлі-продажу іпотечного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необгрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Статтею 5 ЦПК України, встановлено, що суд здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Тому суд вважає, що у цьому випадку належним способом захисту законних прав та інтересів позивачки ОСОБА_1 будуть позовні вимоги про повернення збережених коштів за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Згідно зі ст.ст. 12 ч.3, 60, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, позов незаконним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з вищевказаних підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ССПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору, у разі відмови в позові покладається на позивача.

Оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витратив зі сплати судового збору, відповідачем не відшкодовуються та покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 215, 575 ч.1, 1212 ЦК України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 12 ч.3, 60, 81 ч.1, 141 ч.2 п. 2, 158 ч.9, 258-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт № НОМЕР_2 від 7.02.2022 р., ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій обл. 22.09.1998 р., ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Бершадського районного суду Вінницької області від 10.11.2022 у справі № 126/2244/22 у вигляді заборони відчужувати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій обл. 22.09.1998 р., ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) належні їй на праві приватної власності:

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0054 загальною площею 1,6195 га, що належить боржнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 053363, виданого 25.03.2002;

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0400, загальною площею 0,5942 га, що належить боржнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 017157, виданого 25.03.2002;

- квартири за адресою: АДРЕСА_4 ;

- будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику на підставі дублікату договору купівлі-продажу серії та номер 480, виданого 07.06.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 11.04.2025.

Суддя В. І. Гуцол