Справа № 930/2516/24
Провадження №2/930/261/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Загребельного С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Позов обґрунтований тим, що за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2012 року присуджено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісяця, починаючи з 25.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2019 року справа № 140/2879/18 присуджено стягувати з відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 26.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначила, що на даний час їхній син - ОСОБА_5 , потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в придбанні одягу, підручників, продуктів харчування та засобів гігієни. Також син навчається у Вінницькому транспортному фаховому коледжі закінчив 1 курс, що підтверджується довідкою № 53 від 05.02.2024 року та проживає в гуртожитку, самостійно вона не має змоги оплатити усі витрати, так як вона інвалід 3 групи не може забезпечити повністю потреби дитини, бо сама потребує лікування.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значно зріс та розмір аліментів не відповідає прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Неодноразові прохання до відповідача надати матеріальну допомогу виявились безрезультатними. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

На даний час їхній неповнолітній син потребує значно більшого догляду, нагляду та медикаментозного лікування, що потребує матеріальних коштів.

Відповідач залишив сина без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні їхнього з позивачкою спільного сина.

Позивачка вважає, що враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вона, як матір неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ОСОБА_1 також зазначила, що відповідач має постійний дохід, тому вважає, що буде правильним, якщо він буде сплачувати аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Оскільки, на момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання обов`язку утримувати неповнолітнього сина, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої сина в розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитини повноліття, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби їхнього з відповідачем неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одягом, продуктами харчування, ліками, не має змоги оплатити лікування, відповідні медикаменти, фізкультурну терапію тощо.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01.10.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні.

30.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовну заяву необґрунтованою та просила задовольнити частково, а саме стягувати аліменти у розмірі 1/6 частки доходу. Зазначила, що відповідач приймає участь в утриманні сина, оскільки регулярно сплачував аліменти позивачу, у його власності не має нерухомого та рухомого майна, а також на його утриманні є донька дружини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кіцула В.І., позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Мусевич А.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області 16.01.2008, в якому вони записані батьками.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.08.2016 виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області 01.02.2007 зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області №2/217/3673 від 04.09.2012 шлюб розірвано.

12.11.2012 Немирівським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у цивільній справі №2/217/967/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 400 грн. щомісячно.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.08.2019 ухвалено видати дублікат виконавчого листа у справі №140/2879/18 відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розмір аліментів.

Згідно довідки №53 від 05.02.2024, виданої Вінницьким транспортним фаховим коледжем, ОСОБА_5 навчається на першому курсі денного відділення Вінницького транспортного фахового коледжу за рахунок коштів регіонального замовлення. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ч. 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.1ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Cт. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом встановлено, що Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області 12.02.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 400,00 гривень щомісячно до повноліття дитини та видано виконавчий лист.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2019 розмір аліментів збільшено.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачка посилається на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, є недостатнім для гармонійного розвитку дитини та на даний час їхній спільний з відповідачем син потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення.

При визначенні нового розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не має на утриманні інших осіб, яких зобов`язаний утримувати відповідно до закону, є військовослужбовцем та отримує заробітну плату, а також суд приймає до уваги реальні потреби неповнолітньої дитини, якій на даний час виповнилось 17 років і яка є студентом коледжу.

У сукупності наведеного, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, у межах заявлених позивачкою позовних вимог в розмірі 1/ 4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, які понесені позивачем і документально підтвердженні.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., за ставками судового збору на час пред`явлення позивачем позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2019 у справі №140/2879/18 на користь ОСОБА_1 та стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від від 26.02.2019 у справі №140/2879/18.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька