справа № 619/1857/25
провадження № 2/619/1060/25
УХВАЛА

іменем України

11 квітня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Овсянніков В.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського Підприємства «Вікторія ВТ» до Держави рф про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії рф проти України,-

в с т а н о в и в:

В провадження Дергачівського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за позовом за наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 березня 2021 року (справа №367/4695/20), критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник між юридичними особами, предмет спору - відшкодування матеріальної шкоди, завданої юридичній особі пошкодженням її майна.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зі стягнення моральної шкоди посилається на те, що вона є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Вікторія ВТ», ; протиправними діями відповідача були зруйновані багаторічні надбання засновників, знищена більша частина матеріально-технічної бази, складських запасів, готової продукції, засмічені вибуховими предметами посівні площі, порушенні логістичні, партнерські зв`язки, інші негативні фактори спричинені війною, що унеможливлює прийняття ефективних управлінських рішень з боку засновників, та ставить їх у ситуацію безпорадності та безпомічності, що в свою чергу принижує їх честь, гідність та ділову репутацію.

З огляду на наведені критерії розмежування юрисдикції, суб`єктний склад спору та його предмет, суддя вважає, що спір у даній справі не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в судах загальної юрисдикції, оскільки містить ознаки господарського спору та має вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини, у відкритті провадження слід відмовити, роз`яснивши позивачам їх право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 186 ЦПК України, ст.ст. 4, 20 ГПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського Підприємства «Вікторія ВТ» до Держави рф про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії рф проти України.

Роз`яснити позивачам право звернутися з цими самими вимогами до Господарського суду Харківської області у порядку господарського судочинства.

Копію ухвали разом з доданими до заяви матеріалами надіслати позивачам.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. С. Овсянніков