ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 644/3394/23

провадження № 22-ц/818/1516/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 року у складі судді Бугери О.В..,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 вартість фактично спожитої ним теплової енергії за період з 01.11.2020 по 30.11.2021 року в сумі 5133,64 грн, за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 року в сумі 20973,43 грн, вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії за період за 01.12.2021 по 30.04.2023 року в сумі 282, 52 грн., вартість послуг ВБС за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії за період 01.08.2022 по 30.04.2023 року в сумі 3232,70 грн., а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 395,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( надалі Нежитлові приміщення), з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідач користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі» та має об`єднуючий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про включення опалення та відключення опалення у будинку АДРЕСА_1 . За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу направлялися платіжні вимоги доручення про сплату за спожиту теплову енергію, але вимоги позивача залишилися не виконаними.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.11.2024 позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без договору за період з 01.11.2020 року по 30.11.2021 року в сумі 5133 гривні 64 копійки, вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 30.04.2023 року в сумі 20973 гривень 43 копійки, вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 30.04.2023 року в сумі 282 гривні 52 копійки, вартість послуги ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2022 року по 30.04.2023 року в сумі 3232 гривень 70 копійок, а всього 29622, 29 грн та судовий збір в сумі 2684, 00.

Рішення мотивовано тим, що належні відповідачу Нежитлові приміщення знаходяться у житловому будинку та, відповідно, мають загальну з ним систему опалення. Знаходячись в тепловому контурі жилого будинку, вони опалюються за рахунок теплопередачі від суміжних приміщень. Дані обставини підтверджені актом обстеження системи теплоспоживання складеним представниками позивача та відповідачем, відомості викладені в даному акті не спростовані відповідачем, іншого акту або технічного висновку, який би свідчив про те, що в Нежитлові приміщення теплоносій не подається суду не надано. З придбанням у власність Нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку у відповідача виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Таким чином відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасуати та ухвалити нове, яким вімовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не повно встановлені обставини у справі та ухвалено рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. З моменту купівлі Нежитлових приміщень в них не було опалення, приміщення перебувають на стадії ремонтних робіт, для будь-якої діяльності не використовуються і засобами опалення не обладнані. Апелянт зазначив, що нежитлові приміщення, в яких відсутнє обладнання, тобто прилади опалення, приєднане до внутрішньобудинкових систем, теплоподача у цих приміщеннях здійснюється через відкритопрокладені ізольовані трубопроводи внутрішньобудинкового розведення систем опалення житлового будику. Проте, транзитні ізольовані трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення не є приладами опалення. Тому він, як власник Нежитлових приміщень не отримує від позивач жодних послуг з опалення. Також зазначив, що підвали та горища віднесені законодавством до допоміжних приміщень багатоквартиного будинку та не вважаються опалювальною площею. Жодних договорів на поставку теплової енергії між сторонами у справі укладено не було.

У відзиві від 31.01.2025 КП «Харківські теплові мережі» просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Посилалась на те, що судом правильно встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому знаходяться Нежитлові приміщення належать відповідачу на праві приватної власності, обладнаний системою опалення та забезпечений теплопостачанням з боку КП «Харківські теплові мережі». Оскільки нежитлові приміщення знаходяться в тепловому контурі житлового будинку, опалення відповідача здійснюється з урахуванням теплової віддачі від суміжних опалювальних приміщень, вбудованих в житловий будинок та має певну вартість яка повинна бути оплачена відповідачем, з урахуванням встановленої законом плати за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що фізичній особі підприємцю - ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 395,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та таке право підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого станом на 06.05.2015 року. Час державної реєстрації права власності з 25.12.2012 року (а.с.6).

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про включення опалення та відключення опалення №170/12801 від 29.10.2020 року, №170/13067 від 12.04.2021 року, №170/14127 від 15.10.2021 року №170/14910 від 15.04.2022 року, №170/16094 від 27.10.2022 року, №170/16772 від 06.04.2023 року, які складені представниками балансоутримувача та житлово-експлуатаційної організації. (а.с. 7-10).

Відповідно до розрахунків заборгованості за спожиту теплову енергію без договору ОСОБА_1 нараховано за період з 11.2020 по 11.2021 у розмірі 5133,64; заборгованості за спожиту теплову енергію в період дії публічного договору за період з 12.2021 по 04.2023 20973, 43; нарахування абенплати 282,52 грн та послуг ВбС за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та 3232,70 грн (а.с. 42-44).

Відповідно до акту обстеження системи тепло споживання об`єкту №ВНОТ/6838 від 17.03.2020 року, було проведено обстеження системи споживання теплової енергії представником КП "ХТМ" за адресою АДРЕСА_1 . В результаті обстеження встановлено, що система тепло споживання нежитлових приміщень спільна із системою житлового будинку, приєднана до теплових мереж КП "ХТМ". В приміщенні розташовані трубопроводи внутрішньо будинкової системи опалення житлового будинку, які проходять на 2-5 поверхи в кількості 9 шт: 6 вертикально прокладені - зовнішнім діаметром 42 мм, довжиною 39,6 м, із них 6 трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення заізольовані, на 3 трубопроводах внутрішньо будинкової системи опалення частково ізоляція відсутні приблизно 4 м. Над нежитловими приміщеннями на 2-му поверсі розташовані опалювальні квартири лівої сторони нежитлового приміщення №№36, 37, находиться під`їзд житлового будинку, довжина стіни даного приміщення 12,52м, висота 4,40 м. З правої та лівої сторони нежитлових приміщень №№34, 35, 32, 36, находиться під`їзд житлового будинку, довжина стіни даного приміщення 3,51м. В підвальних приміщеннях площею 84,7 м.кв., знаходяться розподільчі заізольовані трубопроводи внутрішньо будинкової системи опалення. Централізоване гаряче водопостачання в приміщенні відсутнє, на 2-5 поверхи проходить з підвалу два заізольовані трубопроводи ЦГВ. До нежитлових приміщень є два окремі входи з вулиці. Даний акт дає право на нарахуванні за спожиту теплову енергію без договору (а.с. 126-127).

Окрім того, як встановлено актом обстеження системи тепло споживання об`єкту приписано: 1) укласти договір на поставку теплової енергії; 2) виконати розрахунок теплового навантаження в організації, яка має ліцензію на даний вид робіт, в іншому випадку КП "ХТМ" має право виконати розрахунок теплового навантаження самостійно, встановлено термін виконання припису 30 діб.

31.10.2021 року були укладені індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії та надання послуги з постачання гарячої води (а.с.45-48).

01.07.2022 року був укладений договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартиних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (а.с.49)

На адресу ОСОБА_1 надсилались рахунки-фактури щодо сплати послуг, акти виконаних робіт, акти звіряння, лист про зміну рахунків (а.с. 7-41) .

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» належить розглядати в порядку цивільного судочинства, між тим зазначене не відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як підприємець, з видом діяльності ОСОБА_1 - неспеціалізована оптова торгівля (основний); надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі ком`ютерів; комп`ютерне програмування; діяльність у сфері фотографії; спеціалізована діяльність із дизайну; дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; консультування з питань комерційної діяльності й керування; постачання інших готових страв; інші види роздрібної торговців неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережі інтернет; вантажний автомобільний транспорт; інша поштова та кур`єрська діяльність ( а.с. 197).

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що спір у справі виник саме з ФОП ОСОБА_1 , оскільки позивач має спір з ФОП, який зареєстрував за собою право приватної власності, позов у дійсній справі не може розглядатися в цивільному судочинстві.

Отже, позивач, звертаючись до суду необґрунтовано визначив належність спору до цивільної юрисдикції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що у даній справі провадження за вказаними позовними вимогами підлягає закриттю, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а мають розглядатися в порядку господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до положень ч.1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Згідно ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч.2 ст.377 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення

Керуючись ст. 256, 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі», що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.

Головуючий О. Ю.Тичкова

Судді Ю.М.Мальований

Н.П. Пилипчук