ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/168/24

Провадження № 22-ц/820/830/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Ковальова А.І.,

за участю: представника апелянтки адвоката Керницької О.В.,

представника відповідача адвоката Фіщук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/168/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Керницькою Оксаною Вікторівною, на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року, в складі судді Подіновської Г.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, безтерміново.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14 лютого 2022 року по 20 грудня 2023 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі позивачка отримала ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання з причин ураження опорно-рухового апарату, яка була встановлена до 01 грудня 2023 року. На теперішній час позивачка є особою з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання з тих же причин, інвалідність встановлена з 11 грудня 2023 року довічно. Позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2760 грн, інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є скрутним і вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач працездатний, працює у приватному підприємстві «Аграрна компанія 2004», отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, тому має можливість і зобов`язаний утримувати позивачку, як свою колишню дружину, шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачка стала особою з інвалідністю до укладення шлюбу, наразі є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує пенсію, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім цього, позивачкою не доведено, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не взяв до уваги той факт, що позивачка має право на аліменти, оскільки стала особою з інвалідністю під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Так, з 14 лютого 2022 року по 20 грудня 2023 року позивачка перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . Позивачка вперше отримала ІІ групу інвалідності 15 вересня 2020 року на строк до 01 жовтня 2021 року. 02 листопада 2022 року, під час перебування в шлюбі з відповідачем, ОСОБА_1 знову було встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 грудня 2023 року. В подальшому, 11 грудня 2023 року позивачці було встановлено ІІІ групу інвалідності довічно. Таким чином, ОСОБА_1 стала непрацездатною під час перебування у шлюбі. Вважає помилковими висновки суду про недоведеність позивачкою факту проживання однією сім`єю з відповідачем з 2017 року і до укладення шлюбу, оскільки вказані обставини не входять до предмета доказування в цій справі. Відповідач є працездатною особою, за період з 01 кварталу 2023 року по 04 квартал 2024 року працював у ТОВ «Партнер Агропром» та отримував щомісячно заробітну плату розміром до 30377,91 грн. Крім того, у грудні 2023 року ОСОБА_2 отримав кошти в розмірі 24004,08 грн та у вересні 2024 року в розмірі 24004,08 грн від надання земельної ділянки в оренду. Вказані обставини підтверджують той факт, що відповідач отримує високий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 . Вважає, що вона надала всі належні та допустимі докази, які підтверджують, що вона має проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 07 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що вперше друга група інвалідності позивачці була встановлена у 2019 році, тоді як шлюб сторони зареєстрували 14 лютого 2022 року. На даний час позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі, який в грудні 2023 року становив 2361 грн, з огляду на що не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач хворіє на хронічні хвороби, у жовтні 2023 року йому було проведено хірургічну операцію і він вимушений витрачати значні кошти на підтримання життєдіяльності. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачкою не доведено додаткових витрат на її лікування та витрачання на це значних коштів. Крім того, позивачкою не доведено, що матеріальне становище відповідача та його доходи є такими, що дають йому можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Представник апелянтки ОСОБА_1 адвокат Керницька О.В. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Фіщук А.В. в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечила, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Апелянтка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 14 лютого 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який розірвано заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №868689 від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 вперше встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату на строк до 01 жовтня 2021 року.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №123251 від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 оглянуто повторно, встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату довічно. Протипоказання: важка фізична праця з тривалою ходою.

З довідки про доходи №791783 від 09 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і отримує пенсію по інвалідності, яка в грудні 2023 року становила 2760,00 грн.

Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21 лютого 2025 року ОСОБА_2 за період з І кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року отримував заробітну плату, а також дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 83 СК України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої виходив з того, що позивачка отримує пенсію у відповідному розмірі, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім цього, позивачкою не доведено, що матеріальне становище відповідача та його доходи є такими, що дають йому можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що вона втратила працездатність внаслідок неправомірних дій відповідача під час проживання з ним однією сім`єю, є особою з інвалідністю третьої групи, у зв`язку з чим несе витрати на лікування, які перевищують розмір прожиткового мінімуму, тому їй потрібна матеріальна допомога відповідача. На підтвердження необхідності проходження лікування позивачка надала до суду копії медичних карток та епікризів, консультативні висновки лікарів та спеціалістів, результати проходження медичних обстежень та довідки до актів огляду МСЕК.

Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.

З врахуванням встановлених позивачці медичних діагнозів та рекомендацій, остання несе постійні та систематичні витрати для підтримки свого стану здоров`я на відповідному рівні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позивачка має право на утримання (аліменти) після розірвання шлюбу.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, які мають бути стягнуті на користь позивачки, колегія суддів враховує наступне.

Підставою для набуття одним з подружжя права на утримання (аліменти) є можливість іншого з подружжя надавати таке утримання. При цьому, колегією суддів беруться до уваги доходи і витрати позивача та відповідача, отримання непрацездатним членом подружжя пільг, субсидій, наявність майна, що може приносити дохід.

Позивачка ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, має у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 2,92 га, яка перебуває у лізингу ТОВ «Енселко Агро». Сума доходу від передачі земельної ділянки у лізинг у 2023 році становила 32406,99 грн.

У постанові від 24.06.2021 року по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Доводи відповідача про те, що позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі, який перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та не потребує матеріальної допомоги, суд вважає безпідставними.

Так, рішенням Конституційного Суду №1-р/2024 від 29 жовтня 2024 року частину 4 статті 75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме те, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у цьому ж рішенні вказав, що нужденність одного з подружжя, який є непрацездатним, повинна встановлюватися із урахуванням співвідношення між його заробітною платою, пенсією, іншими доходами та тими потребами, які є важливими для його нормального життєзабезпечення.

Конституційний Суд України зазначає, щопотребу в матеріальній допомозі за наявності спору слід визначати в судовому порядку у кожному конкретному випадку у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати, а призначення особі відповідної пенсії або іншої соціальної виплати не може залежати від виплат, які здійснює один із подружжя на утримання іншого з подружжя. Призначення державою соціальних виплат не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення.

ОСОБА_2 є особою працездатного віку, офіційно працює. Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21 лютого 2025 року ОСОБА_2 за період з І кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року отримував заробітну плату, а також дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду. Відповідно до вказаних відомостей сукупний дохід ОСОБА_2 у 2024 році становив 457392,52 грн.

Крім того, колегія суддів також враховує, що відповідач ОСОБА_2 переніс хірургічну операцію, потребує лікування, що також впливає на вирішення питання про його можливість надавати позивачці матеріальну допомогу. Будинок, в якому зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 потребує капітального ремонту та непридатний для проживання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки, якій встановлена третя група інвалідності та яка потребує матеріальної допомоги, аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує встановлені обставини справи, матеріальне становище та стан здоров`я сторін. Також, колегія суддів враховує, що сторони перебували в шлюбних відносинах нетривалий час, а саме менше двох років, а тому дійшла висновку про необхідність на підставі п.1 ч.1 ст.83 СК України обмежити її право на утримання строком на 5 років (з 22 січня 2024 року по 22 січня 2029 року включно).

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Керницькою Оксаною Вікторівною, задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 січня 2024 року по 22 січня 2029 року включно.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко