Справа № 182/6121/24
Провадження № 2/0182/755/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.03.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до Покровської сільради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером :01:009:0357, що розташована на території Покровської (колишньої Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року. За своє життя, на випадок своєї смерті, ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ДП № 0274872, він заповідав позивачці ОСОБА_1 . Крім неї інших спадкоємців, ані за законом, ані за заповітом у нього не було. Для оформлення своїх спадкових справ в серпні 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Журби Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ознайомившись з поданими нею документами, приватний нотаріус прийняв постанову від 20.08.2024 року, згідно якої їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець заповідав їй право на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ДП № 0274872, а при оформленні спадщини нею був наданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, який не зазначений в залишеному заповіті. Для вирішення цього питання нотаріус рекомендував їй звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Тому, змушена звернутись до суду та просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером :01:009:0357, що розташована на території Менжинської (зараз Приміської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.31).

Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.24).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.5), який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером :01:009:0357, що розташована на території Покровської (колишньої Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року (а.с.8). За своє життя на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ДП № 0274872, він заповідав ОСОБА_1 (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі. зі спадкової справи, крім позивачки, інші спадкоємці відсутні. Позивачка, скориставшись своїми спадковими правами, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Журби Р.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом їй було відмовлено з тієї причини, що спадкодавець заповідав право на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ДП № 0274872, а при оформленні спадщини позивачкою був наданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, який не зазначений в залишеному заповіті (а.с.15).

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом стали обставини, які свідчать про той факт, що в позасудовому порядку вона позбавлена вчинити дії щодо успадкування майна, оскільки спадкодавець за час свого життя заповідав позивачці право на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ДП № 0274872, а при оформленні спадщини позивачкою був наданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, який не зазначений в залишеному заповіті. Проте, у суду не викликає сумніву той факт, що право власності на земельну ділянку, площею 2.790 га, за кадастровим номером :01:009:0357, що розташована на території Менжинської (зараз Приміської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року, оскільки даний факт підтверджується довідками та матеріалами справи, які в ході судового розгляду були витребуванні судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в іншому порядку позивачка позбавлена можливості вчинити дії щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1217, 1218, 1220, 1225, 1234, 1235, 1268 ЦК України, ст.ст.4, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером :01:009:0357, що розташована на території Менжинської (зараз Приміської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал