03.04.2025 Провадження по справі № 2/940/16/25
Справа № 940/374/24

РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь: 18778,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями; 18230,00 гривень матеріальних збитків; 2300,00 гривень за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 01.08.2023 о 17 годині 00 хвилин в м. Тетіїв по вул. Цвіткова водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд на припаркований автомобіль VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Крім того, ОСОБА_3 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 26.10.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.12.2023, у справі №940/881/23 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до неї на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачці ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту № 4199 про незалежну експертну оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного 15.08.2023 суб`єктом оціночної діяльності, експертом-оцінювачем ОСОБА_5 , матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля VW BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 18230,00 грн.

За таких обставин, за твердженням позивачки, відповідачка зобов`язана відшкодувати завдані їй збитки, внаслідок пошкодження автомобіля та витрати за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків.

Крім того зазначено, що позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та яку вона оцінює в розмірі семи прожиткових мінімумів, встановлених на момент ДТП, а саме - 18788,00 грн.

За вказаних обставин, позивачка звернулася за захистом своїх порушених прав до суду.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 08.04.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Столярчук В.М. надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідачка позов визнає частково, а саме визнає свою вину у вчиненні ДТП та погоджується на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 - 2500,00 грн. Водночас, розмір матеріального збитку, відповідачка вважає завищеним, оскільки вартість ремонтних робіт є в рази меншою (а. с. 48-49).

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Безугла І.С. надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що сторона відповідачки не надала жодних доказів, що розмір матеріального збитку, зазначений у звіті № 4199 про незалежну експертну оцінку матеріального збитку, є завищеним. Водночас те, що позивачка дійсно пережила важкий моральний стрес, пов`язаний із вчиненням відповідачкою ДТП, та тим, що ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися своїм транспортним засобом протягом семи місяців, поки тривають суди, а відповідачка відмовляється компенсувати їй збитки, за твердженнями позивачки, можуть підтвердити свідки (а. с. 59-61).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 05.11.2024 за клопотанням представника відповідачки призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу для визначення розміру матеріального збитку, завданого ушкодженням колiсного транспортного засобу VW BORA, д.н.з. НОМЕР_2 , проведення якої доручено судовому експерту Петрушанку В.Ф. та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

18.12.2024 надійшов висновок експерта № 214 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобуVOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.12.2024 після проведення експертизи поновлено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Столярчук В.С. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Зокрема, визнали позовні вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків, з урахуванням висновку експерта № 214 від 12.12.2024 у розмірі 12200,86 грн. Водночас, частково визнали позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди, а саме у розмірі 2000,00 грн., у задоволенні решти позовних вимоги просили відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 01.08.2023 о 17 годині 00 хвилин в м. Тетіїв по вул. Цвіткова водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд на припаркований автомобіль VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій порушила вимоги п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Крім того, ОСОБА_3 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з постановою Тетіївського районного суду Київської області від 26.10.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.12.2023, у справі №940/881/23 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до неї на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень (а. с. 10-11, 12-15).

Згідно із звітом № 4199 про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного 15.08.2023 суб`єктом оціночної діяльності, експертом-оцінювачем ОСОБА_5 , матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля VW BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 18230,00 грн (а. с. 18-33).

Згідно з висновком експерта № 214 по дослідженню по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобуVOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного 12.12.2024 судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок ДТП на дату оцінки складає 12200,86 грн (а. с. 121-138).

Також, у ході судового розгляду були допитані свідки.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є сестрою позивачки ОСОБА_1 , повідомила, що після дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_1 був нервовий стрес, вона лежала у лікарні, де їй ставили крапельниці.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що після дорожньо-транспортної пригоди кожного дня бачила ОСОБА_1 , яка користувалась своїм автомобілем, оскільки остання займається в центрі торгівлею.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно із статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що відповідачку ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачці ОСОБА_1 .

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.08.2023, а також вина ОСОБА_3 встановлена судовим рішенням, зокрема, постановою Тетіївського районного суду Київської області від 26.10.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.12.2023, тому в силу положень ч. 6 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи.

Водночас, звертаючись до суду з позовом, позивачка на підтвердження розміру заподіяного матеріального збитку, надала суду звіт № 4199 про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складений 15.08.2023 суб`єктом оціночної діяльності, експертом-оцінювачем ОСОБА_5 на підставі звернення позивачки, згідно з яким матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 18230,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним розміром розміру матеріального збитку, у ході судового розгляду справи представник відповідачки звернувся до суду з клопотанням про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного позивачці, внаслідок ДТП.

За результатами проведеної експертизи, судовим експертом Петрушанко В.Ф. 12.12.2024 складений висновок № 214 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобуVOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до цього висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок ДТП на дату оцінки складає 12200,86 грн.

З огляду на зазначене, оскільки звіт № 4199 про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, наданий позивачкою, виконаний до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, зазначений звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка виконувала звіт - ОСОБА_5 , є оцінювачем, зокрема за напрямом 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», тому саме висновок судового експерта № 214 від 12.12.2024 суд бере до уваги при визначенні розміру матеріального збитку, оскільки він складений за результатом проведеної під час розгляду справи експертизи, призначеної судом.

До того ж, зі змісту висновку вбачається, що судовий експерт Петрушанко В.Ф. обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта. Ця обставина свідчить про те, що висновок експерта складений з дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 106 ЦПК України, та є допустимим доказом в розумінні ч. 1 ст. 78 ЦПК України.

Також, суд бере до уваги визнання відповідачкою ОСОБА_3 позову в частині відшкодування матеріальних збитків, з урахуванням висновку експерта № 214 від 12.12.2024 у розмірі 12200,86 грн.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо стягнення з відповідачки, заподіяних позивачці матеріальних збитків у розмірі 12200,86 грн.

Крім того, оскільки позивачка понесла витрати з оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2300,00 грн, що підтверджується квитанцією № 4199 від 15.08.2023, які відповідачка не спростувала, тому наявні підстави щодо їх стягнення з відповідачки на користь позивачки.

Що стосується позовних вимог позивачки про відшкодування відповідачкою моральної шкоди, то суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Верховний суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц.

Так, судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідачки ОСОБА_3 при керуванні джерелом підвищеної небезпеки було пошкоджено належний позивачці ОСОБА_1 автомобіль VOLKSWAGEN BORA, державний номерний знак НОМЕР_2 . У зв`язку з цим, позивачка зазнала моральних страждань, порушено її нормальний спосіб життя, оскільки вона змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав щодо пошкодженого майна.

Однак, вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди в розмірі 18778,00 грн суд вважає надмірними та без достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

Надану позивачкою до матеріалів справи довідку№ 169, видану КП КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради, як доказ на підтвердження заподіяної моральної шкоди, суд оцінює критично, оскільки неможливо перевірити та визначити, що зазначені у довідці діагнози безпосередньо пов`язані із лікуванням, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених обставин справи, характеру та глибини душевних страждань, які позивачка зазнала у зв`язку з пошкодженням належного їй майна, суд визначає розмір моральної шкоди, заподіяної позивачці у розмірі 5000,00 гривень, які необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, досліджені докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, позивачка понесла судові витрати у виді судового збору майнового характеру у сумі 1211,20 грн та немайнового характеру у сумі 1211,20 грн.

Водночас із пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 має інвалідність 2 групи довічно (а. с. 67).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки, відповідачка ОСОБА_3 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду цієї справи, тому суд відмовляє позивачці у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки судових витрат.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відтак, у контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 15, 16, 23 Цивільного кодексу України, статтями 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1187 Цивільного кодексу України, статтями 10, 12, 13, 76-81, 133,141, 263-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, матеріальні збитки у розмірі 12200 (дванадцять тисяч двісті) гривень 86 копійок, витрати за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог та стягненні понесених судових витрат - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 11 квітня 2025 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК