Справа № 351/2087/24
Провадження № 2/342/224/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з вищенаведеним позовом.

Ухвалою судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року дану справу передано за підсудністю до Городенківського районного суду. (а.с.20)

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 січня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики строком до 18.03.2023, відповідно до умов якого відповідач взяв у позивача в борг 110 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 4918,63 грн. Факт отримання від позивача відповідачем грошових коштів згідно умов договору підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачем, виданою ним на підтвердження укладення договору позики та передачі позичальнику грошових коштів. Позивачем направлялися відповідачу неодноразово претензії (вимоги) щодо повернення суми боргу. Проте, відповідач , як позичальник в порушення взятих на себе умов договору та в порушення вимог закону, протягом встановленого строку, не повернув позивачу в грошовому еквіваленті 4918,63 грн. З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку відмовився повернути позивачу позику (борг) згідно договору позики від 18.01.2023 у встановлений строк, позивач зобов`язаний звернутися в суд з вказаним позовом .

Ухвалою судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М. від 17 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишено без руху на надано позивачу строк для усунення недоліків. (а.с.28-29)

10.02.2025 до суду поступила заява від представника позивача - адвоката Бакай Л.О. про усунення недоліків, в якій зазначено, що ціна даного позову становить 4919,20 грн. та просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг (позику) у сумі 110 євро, що згідно курсу НБУ ( на день подачі позовної заяви до суду) еквівалентно 4919,20 грн. за договором позики та судові витрати за розгляд вказаної цивільної справи. (а.с.32-33)

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдича Р.М. від 12.02.2025 дану справу прийнято до розгляду та відкрити провадження в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

В судове засідання позивач та представник позивача-адвокат Бакай Л.О. не прибули, через канцелярію суду, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій просить суд справу № 351/2087/24 розглядати без його участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання призначені по справі жодного разу не прибув, про час ат місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому чинним законодавством порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями при матеріалах справи.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що 18 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,передав у борг відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти в сумі 110 Євро, що дорівнює на 18.01.2023 - 5000 грн, про що відповідач дав відповідну розписку про одержання даних коштів, оригінал якої долучено до матеріалів справи позивачем.

Відповідно до розписки від 18 січня 2023 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язувався повернути вказану суму коштів до 18 березня 2023 року.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розпискичи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 04 вересня 2020 року у справі № 552/6989/16-ц (провадження № 61-3683св19), зазначено, що "за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15".

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1ст.509 ЦК України).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За ч.2, ч.3ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами цього договору ОСОБА_1 передав відповідачу у позику кошти, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у строк, визначений у розписці. Відповідач свої зобов`язання на підставі розписки, яка є формою договору позики не виконав та кошти позивачу у встановлений сторонами договору строк не повернув.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_2 за договором позики (розпискою) від 18.01.2023 перед позивачем становить 110 євро.

Представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача борг (позику) у сумі 110 євро, що відповідно до згідно офіційного валютного курсу Національного банку на час подачі позовної заяви до суду становить - 4919,20 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики та доводи позивача суду відповідачем не представлено.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правової позиції, закріпленої у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі №750/12/20, тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов 'язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві такуж суму грошових коштів (сумупозики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові коштиу такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самійкількості, такого самого роду та такоїсамої якості, що булипереданійому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України).

Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн., оскільки при подачі позову позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю І групи.

На підставі ст.ст. 16, 204, 526, 527, 530, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборгованість за договором позики від 18.01.2023, у розмірі 4919, 20 грн. (чотири тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 20 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Гайдич Р. М.