Справа № 309/1264/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Розман Сергій Юрійович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03 липня 2024 року у складі судді Савицького С.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому шлюб між її батьками було розірвано, та зобов`язано відповідача сплачувати на користь ОСОБА_3 на утримання позивачки та її сестри в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачці виповнилося 18 років, тобто вона досягла повноліття. На даний час позивачка продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка» і зараз перебуває на 2 курсі денної форми навчання за освітньою програмою «Комп`ютерні науки (Обчислювальний інтелект смарт -систем)». Відповідно до договору № 926-3к від 02.09.2022р., укладеного між матір`ю Позивачки і вказаним навчальним закладом, навчання відбувається на платній основі і воно триватиме до здобуття ступеня освіти бакалавра, тобто триватиме 4 роки до липня 2026р. Представник позивачки також зазначає, що позивачка ніде не працює, а відтак немає жодного доходу. Вона повністю перебуває на утриманні матері, яка сплачує за навчання доньки і матеріально її підтримує. Позивачка також стверджує, що її батько є платоспроможним, оскільки постійно був офіційно працевлаштований і мав стабільний щомісячний дохід, а в даний час проходить військову службу, отримуючи належне грошове забезпечення. Інші утриманці у нього відсутні. На підставі наведеного, просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 30% (тридцяти відсотків) від щомісячного доходу Відповідача, починаючи з часу пред`явлення позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 04.03.2024р. і до припинення нею навчання.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 03 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Розман Сергій Юрійович, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові. Зокрема, вказує на те, що висновки суду першої інстанції фактично зводяться до неможливості відповідача сплати аліментів через те, що в нього є інша сім`я, дитина від другого шлюбу. Проте, суд не з`ясував доходи відповідача за останні періоди часу. Будучи військовослужбовцем з 2022 року відповідач та його друга дружини (яка також є діючим військовослужбовцем) мали постійне і достатнє грошове забезпечення, тому, висновки суду першої інстанції про неможливість відповідача сплачувати аліменти повнолітній дитині, яка продовжує навчання, є безпідставними й недоведеними. Водночас, сам відповідач у відзиві на позовну заяву, який суд першої інстанції прийняв до уваги, зазначив, що може і готовий частково утримувати позивачку, але просив стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 3 028,00 грн. щомісячно. Незважаючи на викладене та на готовність відповідача сплачувати аліменти, суд першої інстанції повністю відмовив у задоволенні позову в даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Поковба Т.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Представник відповідача вказує на те, що позивачкою не надано суду жодного підтвердження того, що відповідач має можливість надавати допомогу у зв`язку з навчанням.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Рішенням Хустського районного суду від 18 березня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

02 вересня 2023 року між матір`ю позивачки та Національним університетом «Львівська політехніка» укладено договір № 926-3к від 02 вересня 2022 року, відповідно до якого позивачка проходить навчання за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «комп`ютерні науки (обчислювальний інтелект смарт систем) за спеціальністю 122 «комп`ютерні науки» для здобуття освіти «бакалавр».

Відповідно до договору, освітня послуга за весь термін навчання становить 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень. Розмір оплати за 2022/2023 навчальний рік становить 40000 (сорок тисяч) гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 досягла повноліття.

Згідно довідки № 361 від 19 лютого 2024 року, виданої Національним університетом «Львівська політехніка» на даний час ОСОБА_1 є студентом другого курсу, денного відділення.

З наявних у матеріалах справи квитанцій вбачається, що позивачкою сплачено кошти за 03.09.2022р. в сумі 20000 грн., 16.01.2023 р. у сумі 20000 грн. та 05.10.2023р. 20000 грн. як оплата за навчання за ОСОБА_1 .

На даний час ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.182 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що для наявності підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує на те, що відповідач є платоспроможним, оскільки постійно був офіційно працевлаштований і мав стабільний щомісячний дохід, а в даний час проходить військову службу, отримуючи належне грошове забезпечення. Інші утриманці у нього відсутні.

Однак, на підтвердження заявленого позову, позивачем не додано доказу про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання.

Так, на час подачі відзиву на позовну заяву відповідач готовий був сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, так як він перебував у лавах ЗСУ та отримував грошове забезпечення.

Однак 20.05.2024 року відповідач звільнився із лав ЗСУ, залишився без грошового забезпечення та доходів.

Судом також встановлено, що відповідач аліменти сплачував регулярно та вчасно. Розмір аліментів, який сплачувався позивачем 1/3 всіх видів доходів щомісячно. Перебуваючи у Збройних силах України на військовій службі аліменти стягувалися з його грошового забезпечення у розмірі 1/3 доходу. До настання доньки ОСОБА_5 (до 01.11.2023р.) аліменти стягувалися на утримання двох дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Після того, як позивачці виповнилося 18 років, тобто 01.11.2023р. з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 25% від усіх видів доходу на утримання дочки ОСОБА_4 .

Також встановлено, що відповідач має на утриманні ще одну малолітню дочку - ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружину, яка наразі перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти позивачу у зв`язку з продовженням навчання.

Відмовляючи в заявленого позові суд першої інстанції вірно врахував стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, факт звільнення відповідача з військової служби, відсутність у нього постійного доходу, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку та дійшов до вірного висновку, що у відповідача ОСОБА_2 відсутня можливість надавати допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Розман Сергій Юрійович, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: