Справа № 358/581/21 Провадження № 2/358/57/25
УХВАЛА

11 квітня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, клопотання представника позивача - адвоката Чайки О.В. про поновлення строку на подання доказів та долучення письмових доказів, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі майна та припинення права спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Богуславського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі майна та припинення права спільної часткової власності.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити в натурі йому та відповідачу у власність по 1/2 частині частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,30 кв.м, житловою-37,20 кв.м., допоміжною (підсобною)- 9,60 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: гараж, вбиральня, огорожа та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0629 га, кадастровий номер :01:004:0383, яка призначена для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також припинити право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та відповідач є спадкоємцями за законом після смерті їх матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та якій належало вказане нерухоме майно. Вони з відповідачем прийняли та юридично оформили своє право кожен на 1/2 частину вказаного майна, однак згоди щодо порядку користування цим майном вони з відповідачем не дійшли, також відповідач чинить перешкоди в користуванні житловим будинком, а тому продовжувати спільну часткову власність неможливо, оскільки це перешкоджає йому у повній мірі реалізувати своє право щодо розпорядження власним майном, у зв`язку з чим він звернувся до суду для проведення поділу вказаного спадкового майна шляхом виділення в натурі кожному належної йому частки.

10.04.2025 представник позивача адвокат Чайка О.В. подала до суду клопотання про долучення доказів, також просить поновити строк для подачі до суду доказів.

Вирішуючи клопотання представника позивача про поновлення строку для подання доказів та долучення доказів, суд вважає, що таке клопотання підлягає до задоволення.

Так представник позивача зазначає, що у даній справі було призначено будівельно-технічну та земельно- технічну експертизу. Відповідно до ухвали Богуславського районного суду від 19.07.2022 року, оплата за проведення даної експертизи була покладена на позивача ОСОБА_1 . Кошти було сплачено ним у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій, які сторона позивача вважає за необхідне долучити до даної справи. Зокрема представник позивача просить приєднати до матеріалів справи: копію рахунку-фактури №18 від 03 жовтня 2024 року; копію квитанції №73 від 28.08.2024 року.

Пунктом 2 та пунктом 6 ч. 1 ст. 43ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч. 8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника позивача про поновлення строку та долучення до справи вищевказаних доказів, суд приходить до висновку про можливість поновлення представнику позивача процесуального строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи: копії рахунку-фактури №18 від 03 жовтня 2024 року; копії квитанції №73 від 28.08.2024 року.

Також суд зауважує, що на даній стадії не здійснюється оцінка доказів. Оцінку належності, допустимості, достовірності долучених доказів судом буде здійснено в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 43, 53, 83, 126, 127, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику позивача адвокату Чайці О.В. процесуальний строк для подання доказів та долучити до матеріалів цивільної справи № 358/581/21: копію рахунку-фактури №18 від 03 жовтня 2024 року; копію квитанції №73 від 28.08.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов