Справа № 953/3242/25
УХВАЛА

"11" квітня 2025 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоаката Хоміча Артема Анатолійовича (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_3 ) про компенсацію витрат на оплату заборгованості за комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 до Київського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Хоміча А.А., до ОСОБА_2 , в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 компенсацію за сплачену ним заборгованість за комунальні послуги, яка виникла за період проживання відповідачки в розмірі 49 479, 9 гривень.

Суд, перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Київським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

За правилом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надав судам роз`яснення, де зазначив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 (провадження №61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Також, згідно правової позиції викладеної у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Отже на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Так, предметом спору у даній справі є стягнення компенсації за сплачену позивачем заборгованість за комунальні послуги, яка виникла за період проживання відповідачки в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже, з огляду на те, що спір виник з приводу нерухомого майна, для якого цивільним процесуальним законом встановлено виключну підсудність, суд дійшов висновку, що вказані у позовній заяві вимоги підлягають розгляду відповідно до положень статті 30 ЦПК України за правилами виключної підсудності, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна.

П.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, суд вважає, що дана справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова та її необхідно направити за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 23, 27, 31, 32, 187, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоаката Хоміча Артема Анатолійовича (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_3 ) про компенсацію витрат на оплату заборгованості за комунальні послуги, направити за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Зуб Г.А.