справа №176/3186/24
провадження №2/176/192/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Коваленко О.В.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товарна Біржа «Дніпродзержинська», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору міни нерухомого майна дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просила ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 12 липня 2001 року, укладеного між ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншого боку, зареєстрований у Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером № 012/340-Ж.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказує на те, що 12 липня 2001 року між сторонами було укладено договір міни нерухомого майна, а саме: їхню двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (що належала родині на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1998 року) вони поміняли на двокімнатну квартиру, що належала відповідачам по справі на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 2000 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Договір було укладено на виконання біржової угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» за № 012/-340-Ж від 12 липня 2001 року. Квартира за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована ними в Жовтоводському бюро технічної інвентаризації 17 липня 2001 року, що на той момент не суперечило чинному законодавству.

Нотаріально договір міни не був посвідчений, оскільки працівники товарної біржі запевнили, що відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що і було зазначено в тексті договору. Вказаний правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, проведений повний розрахунок між сторонами. Ні заперечень, ні зауважень ніхто зі сторін по правочину не заявляв. Родина позивача використовує дану квартиру для проживання, вони сплачують комунальні платежі та утримують її в належному санітарно-технічному стані.

На час укладення договору в липні місяці 2001 року ні позивач, ні відповідачі не знали, що правочин, у відповідності до ст.47 ЦК Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Таким чином, на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов, притаманних цьому роду правочинів. При цьому, реалізувати свої права з розпорядження зазначеним майном позивач не може, оскільки договір нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від19 грудня 2024 року, відкрито провадження по вищезазначеній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін.

Від відповідачів у запропонований їм ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи останні повідомлялась належним чином.

Третім особам відповідно до вимог ЦПК України, направлялись копія позовної заяви та додатки до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Було надано строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Пояснень від третіх осіб не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1,2 ст.4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до договору міни нерухомого майна від 12 липня 2001 року № 012/340-Ж, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , здійснили обмін двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на належну ОСОБА_2 , ОСОБА_3 двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно вказаного договору, двокімнатну квартиру, загальною площею 43,7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала родині позивачки на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житла Жовтоводського виконавчого комітету від 10 грудня 1998 року, обмінено на двокімнатну квартиру, що належала відповідачам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного відділом приватизації державного житла Жовтоводського виконавчого комітету від 06 квітня 2000 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Договор міни укладено на виконання біржевої угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі "Дніпродзержинська" за № 012/340-Ж, 12 липня 2001 року.

17 липня 2001 року договір міни зареєстровано Жовтоводським бюро технічної інвентарізації та видано паспорт на квартиру АДРЕСА_3 . Згідно виданного паспорту власниками вищевказаної квартири зазначено: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 , та змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), діючого на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди, повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору. Всі зобов`язання за даним договором нерухомого майна сторонами виконані. Фактично позивач вступив у володіння і користування квартирою АДРЕСА_4 .

На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір міни не пройшов нотаріального посвідчення.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору міни нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору міни нерухомого майна від 12 липня 2001 року, укладеного між ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншого боку, зареєстрований у Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером № 012/340-Ж, дійсним.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", ст.ст. 4,13,48 Закону України "Про власність" та у відповідності до ст. ст. 12,81,141,258,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товарна Біржа «Дніпродзержинська», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору міни нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 12 липня 2001 року, укладеного між ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншого боку, зареєстрований у Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером № 012/340-Ж.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК