Справа № 392/356/25
Провадження № 2/392/487/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 лютого 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області - суддя Назаренко К. П., перевіривши матеріали позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 43, 175, 177 ЦПК України.

Всі адреси учасників процесу наведені у неналежній формі, яка встановлена підпунктом 2, п. 32 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.09. Вимога дотримання відповідної форми також закріплена у ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144 положення якого поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування та юридичних осіб незалежно від форми власності (п. 1.1), п. 5.6: «Реквізити поштової адреси зазначають згідно з постановою Кабінету Міністрів України [7] у такій послідовності: назва вулиці, номер будинку, номер корпусу чи офісу (за потреби), назва населеного пункту, району, області, поштовий індекс.

Якщо місцезнаходження юридичної особи відрізняється від адреси фактичного здійснення діяльності чи розміщення офісу, у довідкових даних допустимо зазначати дві адреси: юридичну (зазначену в ЄДРПОУ) та фактичну (для листування)».

З досліджених матеріалів справи встановлено, що неналежна форма вказування поштових адрес є системною позицією позивача (фірмові бланки, інші заяви до суду, адреси в договорах тощо наводяться в традиції СРСР).

На 34-му році Незалежності, 16-му році запровадження міжнародного стандарту вказування адрес, 11-му році російської агресії та 4-му році широкомасштабного вторгнення, продовжувати дотримуватися імперської традиції адресації є не лише порушенням правил, а й глибоко неетичною поведінкою. Тож фактично невиконаною є вимога п. 2 ч. 1 ст. 175 ЦПК України щодо вказування у позовній заяві місцезнаходження або місця проживання (перебування) учасників справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

У правовому висновку Верховного Суду у справі № 916/2110/20 від 20.12.2020 вказано: «3.3. ...Відповідно до пункту 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

З наведеного убачається, що звертаючись до суду із позовом, на позивача покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення, який має містити номер поштового відправлення. Саме зазначення такого номеру є обов`язковим для виконання вимог ГПК України про належне надсилання позовної заяви та документів іншій стороні…

3.4. ... залишаючи позовну заяву АТ "Одесаобленерго" без руху, Господарський суд Одеської області вказав на те, що опис вкладення від 21.07.2020 не містить номеру поштового відправлення, що унеможливлює ідентифікацію наданої послуги з відправлення позову з доданими документами з описом вкладення відповідачу…

Верховний Суд зауважує, що оскільки позивачем додано опис вкладення у цінний лист, який не відповідає вимогам пункту 61 Правил, суди попередніх інстанцій вірно вказали на те, що він не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ надсилання копії позовної заяви відповідачу. Тобто, без виконання усіх вимог щодо порядку надсилання позовної заяви, Господарський суд Одеської області був позбавлений можливості визнати належним надіслання відповідної копії заяви відповідачу.

Правові висновки щодо необхідності наявності номеру поштового відправлення на описі вкладення у цінний лист, на що вірно звернув увагу апеляційний господарський суд, викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/28408/15 та від 26.03.2020 у справі № 910/9962/16".

Як вказано в позовній заяві, доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів міститься в додатку 14 «Докази надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу Відповідача».

Однак, опис вкладення до листа не відповідає формі 107. Зокрема, він складений шрифтом висотою 2 мм, що практично унеможливлює його дослідження судом без спеціальних технічних засобів. У графі "вкладення у" відсутня підрядкова підказка щодо номеру відправленняі і в ньому не зазначено номеру поштового відправлення. У графі "Перевірив" підрядкова підказка не вказує що необхідно зазначати саме прізвище працівника поштового зв`язку, натомість вказує на його підпис і посаду тощо.

У графі «Перевірив» відсутнє прізвище, посада працівника поштового зв`язку та його підпис. Також відсутній підпис відправника. Крім цього, в графі "кількість предметів" зазначено цифру «38», що ставить під сумнів те, що відповідачу надіслано позовну заяву з усіма доданими до неї документами, які подані до суду, оскільки суд зауважив що сторінок у матеріалах позову як мінімум удвічі більше. Зазначені недоліки унеможливлюють ідентифікацію наданої послуги з відправлення позову з доданими документами з описом вкладення відповідачу. Тому він не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ надсилання копії позовної заяви відповідачу.

Таким чином, вимога абзацу 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України не виконана, доказів надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів не надано.

Досліджуючи текст позовної заяви, суд дійшов висновку, що сам факт подачі позову є сумнівним. Позовна заява написана на 12 сторінках, причому текст розтягнуто шляхом застосування подвійного міжрядкового інтервалу та штучно скорочених рядків. Так, на сторінці 3, у 8 рядках текст написаний по одному слову (інколи - по дефісу) в рядку. Те ж на сторінках 8 та 9. Все описане є порушенням вимог вищезгаданого ДСТУ 4163:2020. Як вказано у п. 7.3 стандарту, допустимо використовувати міжрядкові інтервали в межах 1-1,5. А в п. 5.20 зазначається: "Інформацію в тексті документа потрібно подавати стисло, грамотно, зрозуміло та об`єктивно. Текст документа не може містити повторів, а також слів і зворотів, що не несуть змістового навантаження. Текст документа оформлюють у вигляді суцільного зв`язного тексту, ...". Текст позову вказаним вимогам не відповідає. Окрім того, що така форма подання тексту порушує стандарти ділового мовлення, суд може вбачати у цих манерах вияв неповаги до себе, особливо враховуючи те, що на роздрук таких документів витрачаються зайві ресурси суду, а отже і платників податків.

Це ж стосується і додатків до позову. Так, до нього додано документ під заголовком "Про узгодження посадової інструкції. Инициатор: Дирекція стягнення проблемної заборгованості. Приказ шаблон № 11507" на 13 сторінках. Окрім того, що він частково викладений російською, не зрозуміло на біса він взагалі потрібен у якості додатка в цьому позові. Причому на останніх 4х сторінках, під заголовком "Вложенньіе документьі" через потрійний (!) міжрядковий інтервал йдуть якісь незрозумілі числові комбінації по 11 цифр у рядку, виду: "2024/7685381".

До позовної заяви додано клопотання про дослідження доказів. Це клопотання має важливе процесуальне значення і неможливість його розгляду перешкоджатиме руху у справі. Згідно тексту вказаного клопотання, їх підписант відсутній. Помилки в оформленні клопотань є порушенням ч. 3 ст. 177 ЦПК України.

В кінці позовної заяви перелік додатків наводиться двічі, перший раз у складі 14-ти документів, другий раз у складі 11-ти файлів/документів, зміст яких ідентифікувати складно, оскільки їх найменування не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020. Тобто до позовної заяви всього мало бути додано 27 файл/документ. Однак, як вбачається з матеріалів справи, через систему "Електронний суд", до суду надійшло 13 документів/файлів зміст яких ідентифікувати складно, оскільки їх найменування не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020.

З цього випливає, що файли/документи не вказано таким чином, щоб можна було ідентифікувати їх зміст та звірити почергово їх фактичну наявність (порівняти з переліком, наведеним у позовній заяві). Вся ця плутанина не дає можливості суду з`ясувати, чи додані до позовної заяви документи, які вказані у переліку в ній насправді, які саме документи додані та чи додані власне необхідні документи для відкриття провадження у справі, у тому числі такі, що підтверджують повноваження представника позивача.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків. Вказані недоліки мають бути виправлені шляхом подачі позовної заяви у новій редакції з врахуванням вказаних вище зауважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набуває законної сили з моменту підписання.

Суддя К. П. НАЗАРЕНКО