Справа № 712/8019/18
Провадження № 2/712/257/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Чумак Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про встановлення місця проживання дітей, посилаючись на те, що він та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.11.2018 року. В той же час, не вирішеним залишалось питання про встановлення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти станом на момент подання позову у 2018 році проживали разом із позивачем та знаходились на його повному утриманні. Просив встановлення місця проживання дітей разом з батьком за місцем реєстрації їхнього проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, орган опіки і піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей, посилаючись на те, що з 14.12.2012 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1720 від 14.12.2012 року.

Вказувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12.11.2018 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було розірвано. Після розірвання шлюбних відносин між подружжям діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

На даний час між колишнім подружжям склались досить складні відносини. ОСОБА_2 має складний характер. Свідком сімейних сварок були малолітні діти, саме це і стало головною причиною розірвання відносин подружжя і змусило ОСОБА_1 переїхати в м. Київ, а згодом - за кордон.

Вказувала, що має самостійний дохід, вона працює на посаді керівника компанії «КОНТЕК» і має дохід 1500 $ на місяць + 25% бонусів від укладених договорів на встановлення обладнання. Крім цього ОСОБА_1 перебуваючи в Чехії в квітні, липні 2018 року отримувала кошти за розробку та встановлення програмного забезпечення СRМ-систем. Так нею 31.04.2018 року були отримані, зокрема, кошти від Компанії «Геотех Європа» (Geotech Europe) в розмірі 141 500 чеських крон (еквівалент у гривні становить 172 600 грн.), 08.06.2018 року від ОСОБА_25 138 800 чеських крон (еквівалент у гривні становить 169 300 грн.), 25.06.2018 року від Феліста.соm 140 000 чеських крон. еквівалент у гривні становить 170 800 грн.). Факт отримання самостійних доходів підтверджується відповідними документами, копії яких та переклад на українську мову додаються до позовної заяви. Відповідачка як мати створює всі належні умови для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку донечок, їх матеріального забезпечення.

З вересня 2018 року діти відвідували Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 293 Шевченківського району м. Києва, що підтверджується довідкою від 19.09.2018 № 01-35. Мати дітей характеризують як спокійну, впевнену жінку яка активно займається вихованням дітей.

ОСОБА_6 навчалась на фортепіанному відділенні, характеристиками з дошкільних закладів, що підтверджується довідкою Київської дитячої школи мистецтв ім. С. Турчака від 11.10.2018 № 128.

ОСОБА_1 добра і любляча мати, дівчатка доглянуті і веселі, вони отримують виховання в атмосфері любові і турботи. Для їх проживання і розвитку ОСОБА_1 були створені всі належні умови, коли вони мешкали у м. Києві, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини, складеним Службою у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.11.2018 року. Також в акті зазначено, що для ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було виокремлено по окремій дитячій кімнаті, де є окремі дитячі спальні місця. У висновках зазначено, що ОСОБА_1 створені всі належні умови для виховання, навчання, розвитку та проживання дітей з нею.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вдалося дійти згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, з метою захисту прав та інтересів дітей ОСОБА_1 змушена звертатись до суду для визначення місця проживання дітей з нею.

Основним при вирішенні питання щодо проживання дітей з матір`ю є їхній вік та стать, ОСОБА_3 12 років, ОСОБА_4 8 роки. Для дівчаток, особливо такого віку, вкрай важлива постійна присутність матері. Адже саме материнське виховання, її турбота і любов відіграє головну роль у формуванні особистості дівчаток, формуванні їх свідомості і вихованні жіночності.

Просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа перебувала на розгляді у судді Романенко В.А.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2022 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення; позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.05.2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюка М.В. задоволено частково, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2022 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постановою Верховного суду від 07.02.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17.05.2023 року скасовано, передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Троян Т.Є.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.03.2024 року справу прийнято до провадження судді Троян Т.Є.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечувати особисті побачення та особисте спілкування (контакт) ОСОБА_2 з малолітніми доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді телефонних розмов або за допомогою інших сучасних засобів зв`язку "Viber", "WhatsApp", "Telegram" та/абопрограм "Zoom", "Skype" або інших в проміжок часу з 16:00 до 21:00 години не меньше ніж 60 хвилин два рази на тиждень (з понеділка по четвер та у неділю) з можливістю збільшення часу спілкування/побачень за бажанням дітей.

19.02.2025 року позивач за первісним позовом ОСОБА_2 скерував заяву про залишення його позовної заяви про встановлення місця проживання дітей з батьком - без розгляду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.03.2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про встановлення місця проживання дітей з батьком залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_14 в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, оскільки ним залишено без розгляду первісний позов, отже відсутній предмет спору.

ОСОБА_1 в судовому засіданні засідання в режимі відеоконференції свої позовні вимоги про встановлення місця проживання дітей з матір`ю підтримала, заперечувала проти закриття провадження з підстав відсутності спору.

Представник органу опіки та піклування Черкаської міської ради - Зубалій Н.А. не заперечувала проти закриття провадження, оскільки батько не оспорює того факту, що діти проживають тривалий час з матір`ю. Вказувала, що до суду також скерований Висновок № 6181/7401-01-21 від 22.05.2024 про визначення місця проживання малолітніх.

Представник органу опіки і піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, раніше скерував листа, в якому зазначив, що діти фактично не перебувають та не проживають у Шевченківському районі міста Києва.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 року відмовлено у клопотанні позивача про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 14.12.2012 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1720 від 14.12.2012 року.

12.11.2018 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між ОСОБА_2 ОСОБА_1 було розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбних відносин між подружжям діти залишилися проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 в місті Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

На час розгляду даної справи діти проживають у АДРЕСА_2 разом з матір`ю, квартира знаходиться у користуванні відповідно до договору оренди.

Судом встановлено, що 10.10.2019 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_15 .

ОСОБА_1 до суду на електронну адресу з накладенням електронного цифрового підпису надіслані докази щодо належних умов проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у Ізраїлі.

Зокрема, відповідно до довідки від 14.06.2022 року ОСОБА_3 , власниця посвідчення особи НОМЕР_1 , у 5782 (2021-22) навчальному році навчається у класі 3 «Б» для дітей з особливими потребами школи досягнень «Ціль» (Звук) ім. Лейли Халілі.

ОСОБА_17 заявлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є учасницями її гуртка. Їх батько ОСОБА_19 та мати ОСОБА_1 беруть повноцінну участь у їх заняттях у гуртку, виконуючи усі батьківські обов`язки, наприклад, привозять дівчаток на заняття й забирають їх, присутні на всіх виступах, завжди відповідають на телефонні дзвінки, поводяться цілком як звичайна родина.

Відповідно до довідки про навчання у 5782 (2021-22) від 19.10.2021 року ОСОБА_7 власниця посвідчення особи: НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 зарахована до дитячого садка: 450569, Регіональний № 4, у 5782 навчальному році.

Діти застраховані у страховій компанії.

У банку «Мізрахі-Тфахот» обслуговуються банківські рахунки ОСОБА_19 і ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про обслуговування банківських рахунків.

ОСОБА_1 вказала, що діти тривалий час проживають з нею та її чоловіком. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 називають чоловіка ОСОБА_1 татом та відносяться до нього як до рідного.

Окрім цього, при вирішенні даного спору необхідно врахувати і рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей, яка передбачена ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На думку суду, визначення місця проживання дітей разом з матір`ю - ОСОБА_1 , відповідатиме і принципам Декларації прав дитини Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959 року про верховенство дотримання прав дитини та її інтересів.

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування м. Черкаси про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 № 6181/7401-01-21 від 22.05.2024 року, орган опіки та піклування вважає, що батьком дітей ОСОБА_2 створені належні умови для проживання малолітніх ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , але беручи до уваги неможливість порівняти житлово-побутові умови проживання батьків, не має можливості підготувати висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей.

Водночас, в ході розгляду справи ОСОБА_2 залишив без розгляду свій позов про встановлення місця проживання дітей з батьком, керуючись найкращими інтересами дітей, які тривалий час проживають із матір`ю.

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Однак, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчим та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції, суду пояснила, що проживає в Ізраїлі разом з матір`ю, сестрою ОСОБА_7 , меньшою сестричкою та чоловіком матері, якого називає татом та відносить до нього як рідного, в сім`ї гарні, доброзичливі стосунки. Вона відвідує гуртки, навчається, має друзів. Спілкується з бабусею по відеозв`язку, з батьком ОСОБА_2 ом спілкування практично немає.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції, суду пояснила, що навчається у школі, відвідує гуртки, бажає проживати разом із мамою, сестрами та чоловіком мами. Вона відвідує гуртки, займається гімнастикою.

Конституцією України гарантовано право на захист прав кожного члена суспільства. Дитина є повноцінним членом суспільства, вона має свої права, деякі особливості реалізації яких обумовлені виключно тим фактом, що її фізична та розумова незрілість потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Повноцінний та дієвий захист прав дитини є обов`язком держави.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Судом враховано, що ОСОБА_1 створює всі належні умови для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дітей, їх матеріального забезпечення. Діти отримують виховання в атмосфері любові і турботи.

Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Як з`ясовано в судовому засіданні, між дітьми та чоловіком ОСОБА_1 існують такі відносини, які не будуть для дітей обтяжливими чи складними. У них сталі зв`язки.

Діти відвідують школу, а також інші гуртки, розвиваються духовно, інтелектуально, культурно, займаються танцями, музикою.

З наданих суду ОСОБА_1 фотокарток вбачається, що діти почувають себе щасливими разом з матір`ю та її чоловіком, багато відпочивають, замаються танцями, свята святкують у родинному колі. Діти перебувають у стабільній для них атмосфері.

Основним, при вирішенні питання щодо проживання дітей з матір`ю, судом взято до уваги вік та стать дітей. Для дівчаток особливо такого віку важлива постійна присутність матері, оскільки саме материнське виховання, її турбота і любов відіграє головну роль у формуванні особистості дівчаток, формуванні їх свідомості і вихованні жіночності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі 402/8428/16-ц, відступила від висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 14.12.2016 року № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 року № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу ст. 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Найважливішим у даній категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності.

Згідно зі статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дітей відповідатиме постійне проживання дітей разом із матір`ю, за місцем проживання якої створено всі умови для гармонійного розвитку дітей.

Суд також враховує, що при визначенні місця проживання дітей з матір`ю не відбудеться примусової зміни місця проживання дітей, оскільки з 30.03.2019 року діти проживають разом з матір`ю.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням думки дітей та їх прихильності до матері, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження разом з їх матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 15, 20, 29 ЦК України, ст.ст. 141, 160, 161, 180-183, 191 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, орган опіки і піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх матір`ю - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 11.04.2025 року.

Головуючий Т.Є.Троян