Справа № 185/4351/20
Провадження № 2/185/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради в якій проси суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Батьки спадкодавця померли раніше, на час відкриття спадщини ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, інших дітей вона не мала. Позивачка є спадкоємицею за законом. 30 жовтня 2019 року вона звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 23 липня 2019 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно вказаної постанови, відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (квартиру) робить неможливим оформлення спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадкове майно. Двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я Спадкодавця ОСОБА_2 : 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло без номера від 05 квітня 1994 року, виданого бюро приватизації жилого фонду ВО «Станкозавод» м. Павлограда та 1/2 частина квартири за договором довічного утримання (догляду), посвідченого 15 червня 2015 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. Зважаючи на те, що державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицька Ю.А. відмовила їй в оформленні права на спадщину, вона набула право звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно спадкодавця.

Ухвалою від 02 жовтня 2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального провадження.

Ухвалою від 12 грудня 2024 року по справі закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Територіальної громади м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради - Абрамова Н.М. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд ухвалює у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) без фіксування процесу технічними засобами.

З`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Позивач по справі є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 24 серпня 1965 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 04 березня 1988 року, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ». (а. с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 29 червня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 876 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 . (а. с. 11)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з: квартири АДРЕСА_1 .

У передбачений законом строк позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини.

На підставі заяви позивача заведена спадкова справа за № 860/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері.

Згідно довідки КП Павлоградського МБТІ № 487 від 24 вересня 2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 05 квітня 1994 року зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 квітня 1994 року бюро приватизації ВО «Верстатозавод». (а. с. 66)

За життя, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали договір довічного утримання № 612 від 15 червня 2015 року. У відповідності до положень даного договору, відчуджувач передає набувачу у власність 1/2 частку квартири за номером АДРЕСА_1 , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчуджувача утриманням та (або) доглядом довічно на умовах встановлених даних договором (п. 1 Договору).

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_5 його донька - ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 у якій просила суд розірвати договір довічного утримання (догляду) від 15 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М. В., зареєстрований в реєстрі за № 612.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання відмовлено. (а. с. 92-94)

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у своїй постанові № 363/4852/17 (провадження 61-19831св19) від 03 червня 2020 року звернув увагу на те, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спадкодавцю на праві приватної власності належить нерухоме майно, позивачка, яка є дочкою спадкодавця та є спадкоємцем спадкового майна, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також судом встановлено, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не може, при цьому є єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

Таким чином, постанова державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року про відмову видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість отримання дублікатів, перешкоджає позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на успадковане майно, що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку. Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації : АДРЕСА_3 .

Відповідач: Павлоградська міська рада, , адреса реєстрації : Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 95.

Суддя С. Г. Юдіна