Справа № 214/8217/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі у загальному позовному провадженні цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним з ТОВ «Авентус Україна» електронним договором № 5536506 від 14.02.2022 у сумі 47 528,91 грн., з яких 9 900 гривень 00 коп. сума боргу за тілом кредиту; 25 808 гривень 31 коп. проценти, нараховані первісним кредитором за користування кредитом; 11 820 гривень 60 коп. проценти, нараховані новим кредитором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору, відповідач отримала суму кредиту в розмірі 9 900,00 грн. на строк 360 днів з датою останнього платежу 09.02.2023, стандартною процентною ставкою 1,99% в день. У зв`язку з воєнним станом первісним кредитором було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул в період з 25.02.2022 по 30.04.2022, у період з 01.05.2022 по 13.11.2022 здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою, однак 05.07.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» списано нараховані відсотки в сумі 13 652,79 грн. з метою надання можливості відповідачу належним чином виконати кредитні зобов`язання, якою відповідачка не скористалася. Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. За період з 14.11.2022 по 12.01.2023 за 60 календарних днів новим кредитором було нараховано відсотки в межах строку кредитування в сумі 11 820,60 грн. Тому з метою захисту прав нового кредитора, позивач просить задовольнити заявлені вимоги.

До суду 22 листопада 2024 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, у якій відповідач за первісним позовом просить суд визнати недійсним електронний договір № 5536506 від 14.02.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання кредиту в сумі 9 900,00 грн. на 360 діб, посилаючись на факт укладення спірного договору строком на 30 діб, вона не надавала згоди на укладення договору позики саме на 360 діб, а тому порушена свобода її волевиявлення, як споживача послуг, в частині строку дії договору. В обґрунтування зустрічних вимог відповідач посилається на укладення 14 лютого 2022 року між нею та ТОВ «Авентус Україна» договору кредиту, згідно умов якого їй надавалась позика в сумі 9 900,00 грн. на 30 діб, тобто до 03.03.2024, однак позивачем вказаний інший строк, а саме 360 діб однак на вказаний строк вона не надавала згоди на укладення договору позики. У зв`язку з військовою агресією рф вона не мала можливості сплачувати позичені кошти, декілька разів намагалася це зробити, але марно, при чому нові платіжні банківські реквізити їй не повідомлялися. Тому на підставі статей 203, 215 ЦК України, оскільки згоди на укладення аналогічного договору, але на строк 360 діб вона не надавала, тобто в цій частині волевиявлення споживача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, вважає, що заміна строку 30 діб на строк 360 діб здійснене з метою стягнення з неї надлишкової суми відсотків, оскільки за судовою практикою, відсотки стягуються в межах строку кредитування, тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання недійсним кредитного договору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, здійснено перехід в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Установлено загальний порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України

Згідно поданої до суду заяви, представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Городніщева Є.О. просить провести розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає (том 1 а.с. 163-167).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні 06 березня 2025 року вимоги первісного позову не визнала, на вимогах зустрічного позову наполягала з підстав, викладених у ньому. Доповнила, що не сплачувала кошти за договором позики у зв`язку з відсутністю фінансової можливості їх сплачувати, за час розгляду справи в суді новому кредитору також не сплачує кошти в рахунок погашення заборгованості.

Представником відповідача за зустрічним позовом ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» у відзиві на зустрічний позов (том 1 а.с. 229243) зазначено підстави, аналогічні викладеним у тексті позовної заяви. Доповнено, що на підтвердження укладення договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна» відповідачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений позивачем для електронного підпису згідно вимог частини 6 та 8 статті 11 та статті 2 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про ознайомлення позивачки та її згоду з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Ідентифікація та верифікація клієнта була здійснена кредитором шляхом отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з Українського бюро кредитних історій та коректного введення клієнтом отп-пароля, надісланого Товариством на такий фінансовий номер телефону, чим дотримано вимоги закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». При цьому перед підписом договору відповідач мала змогу ознайомитися з текстом кредитного договору та після цього підписати його.

Представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Авентус Україна» у відзиві на зустрічний позов (том 2 а.с. 44-75) зазначив, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом Товариства з 30.08.2019 та до спірного кредитного договору уклала ще дев`ять кредитних договорів, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними. таким чином клієнт була повністю проінформована про умови кредитування та погодилась з ними, в тому числі й стосовно строку кредитування 360 днів, про що свідчить систематичність укладення кредитних договорів. При цьому позивач не була позбавлена можливості у разі незгоди з умовами кредитування, скористатися своїм правом, визначеним ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання кредитного договору та повернути кошти Товариству з огляду на той факт, що кредитний договір укладено за 10днів до початку повномасштабного вторгнення рф, однак позивач звернулась до суду з цим позовом лише через 2 роки після його укладення. Вважають, що таким чином позивач навмисно зловживає своїм правом на звернення до суду та вводить суд в оману з метою уникнення (затягування) виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Надано відповіді на письмове опитування відповідача, викладене у тексті зустрічної позовної заяви. Наголошено, що перед укладанням спірного кредитного договору позивачу надавалась інформація про умови кредитування, розділ веб-сайту «Умови кредиту» на момент укладання з клієнтом договору містив єдиний вид продукту Plus 365, що передбачав строк кредитування від 345 до 365 днів з періодичністю платежів від 3-х до 30-ти днів (на вибір споживача), клієнт же підтвердив про ознайомлення з паспортом споживчого кредиту шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором. Після укладання договору примірник електронного кредитного договору направлявся клієнту для ознайомлення та був доступний в різний період оформлення кредиту для ознайомлення клієнта. Таким чином у позивача було достатньо інформації щоб оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану та для усвідомленого прийняття рішення щодо укладання кредитного договору. Факт отримання кредитних коштів позивачем не заперечується, на момент укладення кредитного договору 14.02.2022 строк кредиту було встановлено 360 днів і відповідно не вносились зміни в кредитний договір, про які неправдиво стверджує позивач. Оскільки позивач заповнила покрокову заявку, як наслідок, уклавши оспорюваний кредитний договір то стверджувати, що вона не ознайомлена з правилами, публічної пропозицією, тощо, абсолютно безпідставно. Тому ураховуючи дотримання норм чинного законодавства при укладенні оспорюваного електронного кредитного договору, просить відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог та розглянути справу за відсутності представника.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає закінченню розгляду справи.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Стосовно первісного позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, 14 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5536506 про надання споживчого кредиту (том 1 а.с29-34).

Умовами договору сторони погодили, зокрема пунктом 1.3 кредитного договору: суму кредиту (загальний розмір) у розмірі 9 900,00 грн.; строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, дата повернення кредиту та сплата процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; у межах нового строку кредиту, знижена процентна ставка 0, 597% та застосовується на умовах визначених в п. 1.5.2 договору.

Указаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом «М257120» ОСОБА_1 14.02.2022 об 11:03:18.

Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо (том 1 а.с. 25-28, 34).

Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на зазначену в договорі платіжну картку від ТОВ ««Авентус Україна» підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про переказ та зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 коштів в сумі 9 900,00 грн. номер транзакції (том 1 а.с. 128-129)

Згідно картки обліку (том 1 а.с. 39-68) заборгованість за кредитом складає 35 708,31 грн.., з яких 9 900 гривень 00 коп. сума боргу за тілом кредиту; 25 808 гривень 31 коп. проценти.

25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників (том 1 а.с. 87-101).

Згідно з вимогами договору факторингу фактор прийняв реєстр боржників, що підтверджується актами приймання передачі.

Як вбачається з витягу з реєстру боржників (том 1 а.с. 38) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» передано право вимоги за кредитним договором №5536506 боржник ОСОБА_1 у загальній сумі заборгованості 35 708,31 грн.., з яких 9 900 гривень 00 коп. сума боргу за тілом кредиту; 25 808 гривень 31 коп. проценти.

За 60 календарних днів з 14.11.2022 по 12.01.2023 новим кредитором нараховано відсотки за користування кредитом за стандартною процентною ставкою за 60 календарних днів виходячи з розрахунку 9 900,00 грн. * 1,99% * 60 календарних днів = 11 820 гривень 60 коп.

Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким,що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9 900,00 грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.

Ураховуючи викладені обставини, договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Ураховуючи те, що позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтранс Україна», яке набуло право вимоги за кредитним договором №5536506 від 14.02.2022.

Стосовно зустрічних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним електронного кредитного договору.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Як зазначалося вище, стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Установивши, що оспорюваний позивачем кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір переукладено, до нього в односторонньому порядку первісним кредитором внесено зміни в частині строку кредитування, не узгоджені з позичальником, тощо, дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним такого договору.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22) від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066св23), від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 (провадження № 61-4022 св 24), тощо, які враховано судом при вирішенні спору.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не доведено порушення її прав при укладенні відповідного договору, що є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на її рахунок, не доведено та не надано доказів наявності кредитного договору в іншій редакції з іншими умовами кредитування; не доведено, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, їй не належить, не доведено, що кредитний договір підписано без її волі іншими особами, які незаконним шляхом заволоділи її персональними даними.

Доводи щодо іншого, погодженого сторонами спірного кредитного договору, строку кредитування, зводяться виключно до припущень позивача за зустрічним позовом, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України), що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 (провадження № 61-4022 св 24).

При цьому суд погоджується з тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим, а в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.

Не повідомлення новим кредитором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про укладення договору факторингу про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором, за змістом частини другої статті 516 ЦК України, може мати негативні наслідки лише для нового кредитора, а не для позичальника, оскільки у випадку виконання ним зобов`язань за кредитним договором первісному кредиторові, таке виконання буде розглядатися як належне (постанова Верховного Суду від 27 грудня 2020 року у справі 127/23910/14-ц).

Надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позивачем за зустрічним було укладено кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна» в наданій до суду відповідачем за зустрічним позовом ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» редакції з погодженим строком кредитування 360 днів, а тому відсутні правові підстави для визнання цього договору недійсним.

Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням заявлених первісних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати первісному позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» понесені судові витрати у справі: судовий збір у сумі 2 422,40 грн., сплачену ним при подачі позову до суду. Оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, у задоволенні вимог відмовлено, судовий збір в сумі 1 211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем за первісним позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надано договір про надання правової допомоги, ордер на надання правової допомоги, рахунок на оплату, акт прийому-передачі виконаних робіт, тощо, де відповідно до вказаних документів правова допомога адвоката в розмірі 10 000,00 полягала в зустрічі та консультації з клієнтом, в зборі та аналізі доказів і документів для оформлення та подання позовної заяви з додатками про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви по даній справі, підготовці до судових засідань, тощо.

Разом з тим у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі N 922/1964/21).

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 не подано обґрунтованих заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, які просило стягнути ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Ураховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами,беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат,критерії реальності адвокатських витрат, задоволення позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування стороні позивача за первісним позовом витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.

Керуючись статями 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за укладеним з ТОВ «Авентус Україна» електронним договором № 5536506 від 14.02.2022, у сумі 47 528 (сорок сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 91 коп., з яких: 9 900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп. сума боргу за тілом кредиту; 25 808 (двадцять п`ять тисяч вісімсот вісім) гривень 31 коп. проценти, нараховані первісним кредитором за користування кредитом; 11 820 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень 60 коп. проценти, нараховані новим кредитором за 60 календарних днів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрат, понесених на правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Завгородня, буд. 15, офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 11 квітня 2025 р.

Суддя А.В. Ткаченко