Справа № 464/8275/24
пр.№ 2/464/220/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі секретаря судового засідання Харук У.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором від 08.06.2024 № 07.06.2024-100001064 в розмірі 14 800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 08.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 07.06.2024-100001064 (далі «Кредитний договір»), за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 98 днів, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти та комісію. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором. Водночас відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 19.09.2024 становить 14 800 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 000 грн., по процентах в розмірі 6 300 грн., комісії 250 грн., додаткової комісії 750 грн., неустойки 2 500 грн., яка, на переконання позивача, підлягає стягненню з відповідачки.

Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 11.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на предмет спору та для з`ясування усіх обставин справи, ухвалою суду від 27.02.2025 явку представника позивача та відповідачки в судове засідання визнано обов`язковою для надання особистих пояснень по суті спору. Зокрема, обов`язковість явки представника позивача суд мотивував необхідністю надання особистих пояснень щодо розміру та обґрунтування заявлених позовних вимог, їх детального розрахунку, підстав стягнення процентів, комісії, неустойки та їх відповідності вимогам закону, а обов`язковість явки ОСОБА_1 обумовлено наданням особистих пояснень щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

Позивач ТОВ «Споживчий центр», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання та не надав письмових пояснень по справі щодо означених обставин. Водночас, у позовній заяві представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засіданн я, та не подала відзив на позовну заяву. З огляду на викладене, враховуючи те, що судом неодноразово відкладалися засідання, однак в судове засідання відповідачка повторно не з`явилася, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини спірних правовідносин.

08.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 07.06.2024-100001064 шляхом підписання останньою пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки кредитного договору № 07.06.2024-100001064 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (далі Заявка), та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 07.06.2024-100001064 (далі Відповідь) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора Е786 (а.с. 10 - 16).

За умовами означеного договору, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-6253 (п. 4.1, а.с. 10 зв.).

Крім того, як видно із Заявки та Відповіді, підписаних відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Е786 (а.с. 13-16),сторонами погоджено всі інші істотні умови договору, зокрема: сума кредиту 5 000 грн.; строк, на який надається кредит 98 днів з дати його надання (08.06.2024); дата повернення 13.09.2024; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період); процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % (Стандарт) за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших чотирьох чергових періодів. користування кредитом та у розмірі 1 % (Економ) за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»; комісія, пов`язана з наданням кредиту 250 грн., яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно з графіком платежів; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 250 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.

Як доказ перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів за означеним договором, позивачем надано квитанцію № від 08.06.2024, згідно з якою на картку платника НОМЕР_1 *53 за допомогою системи іPay 08.06.2024 о 13:55 год. здійснено платіж на суму 5 000 грн. з призначенням платежу: видача за договором кредиту № 07.06.2024-100001064 (а.с. 17).

Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 складає 14 800 грн., з яких: 5 000 грн. основний борг, 6 300 грн. проценти, 250 грн. комісія, 750 грн. додаткова комісія, неустойка 2 500 грн. (а.с. 20).

Надаючи оцінку зазначеним обставинам суд відзначає наступне.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З досліджених судом доказів встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі шляхом підписання сторонами Пропозиції про укладення кредитного договору від 08.06.2024, а також Заявки та Відповіді, що є невід`ємними частинами Пропозиції, з використанням одноразового ідентифікатора, в сукупності такі документи становлять умови кредитного договору, а означені дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки такий договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт переказу кредитних коштів у розмірі 5 000 грн. на рахунок ОСОБА_1 , а відповідно ТОВ «Споживчий центр» виконано обов`язок за кредитним договором в частині видачі кредиту.

За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи те, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню основний борг (тіло кредиту) за кредитним договором в сумі 5 000 грн.

Щодо нарахованих ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором від 08.06.2024 № 07.06.2024-100001064 процентівза користування кредитними коштами та комісій суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент укладення Кредитного договору) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

- доходи кредитодавця у вигляді процентів;

- комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

- інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Формула розрахунку денної процентної ставки наведена у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до розрахунку якої включаються загальні витрати за споживчим кредитом, зокрема, проценти та комісії.

Стаття 8 означеного закону була доповнена частиною п`ятою, якою встановлено максимальний розмір денної процентної ставки не більше 1 %, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 (далі Закон № 3498-IX), що набрав чинності 24.12.2023.

Оскільки кредитний договір було укладено 08.06.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» в означеній редакції із врахуванням змісту перехідних положень закону.

Так, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону № 3498-IX (з 24.12.2023), максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Таким чином, із врахуванням перехідних положень, внесених Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, з 24.12.2024 максимальний розмір денної процентної ставки за споживчими кредитами (з процентами та комісіями) не може перевищувати:

протягом перших 120 днів 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно);

протягом наступних 120 днів 1,5 % (з 23.04.2023 по 20.08.2024).

При цьому, з 21.08.2024 максимальна денна процентна ставка становить 1 %.

Згідно Заявки та Відповіді сторонами кредитного договору встановлено наступні умови нарахування процентів за користування кредитом та комісій:

- строк, на який надається кредит 98 днів з дати його надання (08.06.2024), а дата повернення 13.09.2024;

- період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період);

- процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів (пункт 7 Заявки та Відповіді);

- процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт» (пункт 8 Заявки та Відповіді);

- денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (пункт 9 Заявки та Відповіді);

- комісія, пов`язана з наданням кредиту 250 грн., яка нараховується кредитором (позивачем) та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів (пункт 11 Заявки та Відповіді);

- комісія за обслуговування кредитної заборгованості 250 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, що нараховується кредитором (позивачем) та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, та встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, а також надання ряду інших платних послуг, що визначені цим пунктом договору та до яких не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит (пункт 12 Заявки та Відповіді).

З наданої позивачем довідки-розрахунку (а.с. 20) вбачається, що за період з 08.06.2024 по 13.09.2024 (98 днів) позивач нарахував відповідачці проценти у розмірі 6 300 грн.

Суд констатує, що хоч розрахунок позивача не містить детальних розрахунків, проте сума нарахованих процентів в розмірі 6 300 грн. відповідає змісту положень пунктів 7, 8 Заявки та Відповіді, а саме:

- за перших 56 днів кредитування (за період з 08.06.2024 по 02.08.2024 перші 4 чергові періоди) розмір процентів за ставкою 1,5 % в день становить 4 200 грн. (5 000 грн.* 1,5 % * 56 днів = 4 200 грн.);

- за наступні 42 дні кредитування (за період з 03.08.2024 по 13.09.2024 наступні періоди) розмір процентів за ставкою 1 % в день становить 2 100 грн. (5 000 грн.* 1 % * 42 днів = 2 100 грн.).

За означеного, наведений розрахунок процентів не суперечить положенням ч. 5 ст. 8, п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Що стосується нарахованих позивачем комісій (а.с. 20) в сумі 1 000 грн. (250 грн. за надання кредиту, 750 грн. за обслуговування кредиту у трьох чергових періодах 250 грн. х 3), то їх нарахування хоч формально і відповідає положенням кредитного договору (зокрема, пунктам 11, 12 Заявки та Відповіді), проте, в контексті обумовленої кредитним договором відсоткової ставки (1,5 % та 1 %) розмір таких комісій не узгоджується із визначеною Законом України «Про споживче кредитування» максимальною денною відсотковою ставкою, до розрахунку якої включаються всі витрати позичальника за кредитним договором.

Так, беручи до уваги максимально допустиму денну процентну ставку, що як зазначалось, визначено Законом України «Про споживче кредитування» (1,5 % по 20.08.2024, 1 % з 21.08.2024), визначений судом максимально можливий розмір витрат відповідачки за кредитним договором від 08.06.2024 становить 6 750 грн.

Розрахунок: 5 000 грн. * 1,5 % * 74 днів (з 08.06.2024 по 20.08.2024) + 5 000 грн.* 1 % * 24 дні (з 21.08.2024 по 13.09.2024) = 5 550 грн. + 1 200 грн. = 6 750 грн. (розрахунок проведено зважаючи на відсоткові ставки визначені у ч. 5 ст. 8, п. 17 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Суд констатує, що умови пунктів 11, 12 Заявки та Відповіді від 08.06.2024, як невід`ємні частини кредитного договору, є нікчемними в частині розміру визначених комісій, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки встановлений ч. 5 ст. 8, п. 17 Законом України «Про споживче кредитування».

При цьому, дійсність інших умов кредитного договору від 08.06.2024, зокрема, в частині платності кредиту, зобов`язань позичальника сплатити проценти за користування кредитом суд сумніву не піддає.

За означеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення з відповідачки заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 6 300 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення комісій, то такі вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 450 грн., тобто сумі, яка, із врахуванням процентів за користування кредитними коштами (6 300 грн.), не перевищує максимально можливий розмір витрат відповідачки за споживчим кредитом (6 750 грн. 6 300 грн. = 450 грн.)

Як вбачається із здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, останнім нараховано також неустойку в розмірі 2 500 грн. (а.с. 20), яка, на переконання суду, не підлягає стягненню з відповідачки, виходячи з наступного.

За умовами п. 7.6 пропозиції на укладення кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.

У разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п 9.1 пропозиції).

Відповідно до п. 17 Заявки та Відповіді, за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 50 грн.

Частиною 1 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі воєнний стан було неодноразово продовжено.

Суд констатує, що на кредитний договір № 07.06.2024-100001064 від 08.06.2024 поширюється дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відповідно нарахування ТОВ «Споживчий центр» неустойки згідно пункту 7.6 Кредитного договору та Заявки у сумі 2 500 грн. є безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 07.06.2024-100001064 від 08.06.2024 в розмірі 11 750 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5 000 грн., по процентах 6 300 грн., комісії 450 грн.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 923,19 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 07.04.2025.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 07.06.2024-100001064 від 08.06.2024 в розмірі 11 750 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати в розмірі 1 923,19 (одна тисяча дев`ятсот двадцять три) гривні 19 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтями 273, 289 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 07.04.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Володимир ЖИЛА