Справа №372/4569/23 Головуючий у 1 інстанції:Швед Н.П.
Провадження №22-ц/811/3416/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарі: Черевко В.В., Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Швед Н.П. від 30 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства - задоволено частково.

Визнано батьківство громадянина України, ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти, уродженця с.Любині Яворівського району Львівської області, щодо дитини ОСОБА_7 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Києві, про що зроблений відповідний актоваий запис №4182.

Внесено в актовий запис №4182 від 17 вересня 2018 року складений Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (м.Київ) про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зміни, вказавши прізвище дитини : « ОСОБА_7 » і в графі батько: громадянин України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати свідоцтво про народження дитини.

В решті позовні вимоги залишено без задоволення.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вказує, що рішення не відповідає вимогам процесуального законодавства та завданню цивільного судочинства, оскільки висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не досліджені всі наявні докази, які подавались відповідачкою. При прийнятті оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Зазначає, що у вказаній справі має місце безпосередній зв?язок між спірними правовідносинами, якими, на думку позивачки, порушено її права, свободи чи інтереси, та правами і обов?язками особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а отже, позов в даній справі стосується безпосередньо прав та свобод ОСОБА_6 . Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов?язки особи, яка не була залучена до участі у справі, оскільки в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи та у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої людини. 3 огляду на предмет спору, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачкою і відповідачами, зазначені обставини лише вказують на те, що рішення суду у цій справі тільки може вплинути на права або обов?язки ОСОБА_6 , який не залучений до участі в справі, тобто ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_3 (мати) та ОСОБА_4 (дружина) не є суб?єктами спірних правовідносин. Таким чином, оскільки у цьому випадку питання про права та обов`язки названих фізичних осіб безпосередньо не вирішуються, то вони могли вступити у справу як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки. Вважає, що у даній справі позивачка пред?явила позовну вимогу зобов?язального характеру до Печерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яке не є учасником справи. Учасником справи, а саме: третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є Печерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зазначає, що заяв про залучення ОСОБА_6 та Печерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як співвідповідачів позивачка не подавала. Зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено без виклику відповідачки, офіційна електронна адреса у неї відсутня, а на день подання апеляційної скарги копія повного судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачці не надходила.

В судове засідання окрім позивачки ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання відповідачки ОСОБА_4 та її представника про відкладення розгляду справи з підстав захворювання та участі представника у розгляду іншої, кримінальної справи, колегія суддів вважала безпідставними та відхилила, зважаючи на те, що будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки ні відповідачкою, ані її представником подано не було, а крім цього у відповідачки є інший представника ОСОБА_9 , який був повідомлений про час та місце розгляду належним чином та будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та відповідачів в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на 4, 7, 12, 13, 247, 258-259, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 122, 125, 126, 128, 133, 134, 135 СК України, п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», та задовольняючи позов частково, - виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували, що позивачка в період з серпня 2015 року по грудень 2018 року разом із ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 , у позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народився син, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києвіактовий запис №4182, його батьками значаться: батько - ОСОБА_10 ,мати - ОСОБА_5 .Із свідоцтва таїнств хрещення і миропомазання від 16 вересня 2018 слідує що батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: батько - ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_5 .Згідно інформації з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин ОСОБА_6 значиться як особа що зникла безвісти за особливих обставин починаючи з 15.05.2023 року.14 лютого 2024 року у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №CE-19/114-24/4619-БД від 18 червня 2024 року ДНК-профілі У-хромосоми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 збігаються між собою, що підтверджує біологічну спорідненість між ними по чоловічій лінії.Суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Визнати батьківство ОСОБА_6 біологічним батьком ОСОБА_7 та внести зміни в актовий запис №4182 від 17 серпня 2018 року складений Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (м.Київ) про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши прізвище дитини: " ОСОБА_7 " і в графі батько: громадянин України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати свідоцтво про народження дитини. В решті вимог суд відмовив.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У листопаді 2024 року ОСОБА_5 звернулась в суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, в якому просила:

- встановити факт батьківства ОСОБА_6 відносно сина ОСОБА_7 ;

- зобов`язати Печерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни в Книгу реєстрації народжень, змінивши в графі батько - ОСОБА_10 на ОСОБА_6 , а також присвоїти дитині прізвище батька та повторно видати нове свідоцтво про народження дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що влітку 2015 року вона познайомилася із ОСОБА_6 . Згодом вони стали проживати разом однією сім?єю в орендованій квартирі у м. Львові. В липні 2017 року позивачка закінчила навчання та за розподілом була направлена працювати до ПрАТ «Київський КПК», відповідно змінила і місце проживання. В листопаді 2017 року позивачка дізналася, що вагітна. ІНФОРМАЦІЯ_6 в КНП «Київський міський пологовий будинок №l» від фактичних шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_7 . 17 серпня 2018 року позивачка зареєструвала в Печерському районному відділі державної ресстрації актів цивільного стану народження дитини. Дані про батька дитини у Книзі реєстрації народжень були внесені із її слів. 16 вересня 2018 року відбулось хрещення їх сина. Однак, в подальшому через декілька місяців після народження дитини стосунки між сторонами припинились, у зв`язку з роботою ОСОБА_6 . Позивачка зазначає, що факт батьківства ОСОБА_6 підтверджуються спільними фотографіями, листуваннями, а також свідками. Після припинення сімейних стосунків ОСОБА_6 брав участь у вихованні дитини, цікавився життям та здоров?ям сина, телефонував та навідував сина, дитина називала його татом, а також провідував сина, надавав йому матеріальну допомогу на утримання, дарував подарунки. ОСОБА_6 неодноразово наголошував позивачці, що обов?язково звернеться до органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання його батьком, однак, не встиг, так як розпочалася війна. Відповідачі у справі є батьками ОСОБА_6 , та бабусею і дідусем ОСОБА_7 .. 09 квітня 2022 року ОСОБА_12 який є хресним батьком ОСОБА_7 повідомив позивачці, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 загинув у м. Попасна Луганської області, цю інформацію згодом підтвердила і рідна сестра ОСОБА_6 . Відповідно до рапорту командира БПСПОП "Львів" ГУНП у Львівській області від 11.04.2022, 08 квітня 2022 року, виконуючи бойове розпорядження Командувача ООС, під час бойового зіткнення з військами Російської Федерації с. Богуславське (поблизу м. Попасна) Луганської області загинули поліцейські взводу №1 роти 2 батальйону патрульної служби особливого призначення "Львів" ГУНП, зокрема поліцейський взводу №l роти №2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Львів" ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_6 . 3 цього приводу 11.04.2022 ГУНП У Львівській області розпочато службове розслідування. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000189 від 11.04.2022 за фактом загибелі вказаних працівників триває, законного рішення не прийнято та згідно з ІІ "Розшук" ІКС ІПНП вказані працівники перебувають в статусі безвісті зниклих за особливих обставин. Згідно інформації з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин ОСОБА_6 значиться як особа, що зникла безвісти за особливих обставин починаючи з 15.05.2023 року. Позивачка у травня 2023 року подала до Обухівського районного суду Київської області заяву про встановлення факту батьківства. Ухвалою 24 травня 2023 року Обухівським районним судом Київської області було постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами окремого провадження. Ухвалою від 11 вересня 2023 року заяву залишено без розгляду з підстав, що під час розгляду справи було виявлено наявність спору про право, оскільки зацікавлені особи: ОСОБА_2 (батько ОСОБА_6 ), ОСОБА_3 (мати ОСОБА_6 ), ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_6 ) заперечили проти заявлених позивачкою вимог. Суд роз`яснив право звернутись до суду в порядку позовного провадження. Позивачка подала позов до суду, адже вважає, що відповідачі у даній справі перешкоджають у встановленні факту батьківства за правилами окремого провадження та заперечують щодо встановлення факту батьківства.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Окрім наведеного, відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов`язаний роз`яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) розглянуті по їх суті із встановленням преюдиційних обставин чи тим більше задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати по суті із встановленням преюдиційних обставин чи задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано.

Із наведеного вище вбачається, що позивачкою подано позов про встановлення факту батьківства.

Зокрема позивачка просила встановити факт батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, відповідачами до участі у справі залучено лише ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (батьків ОСОБА_6 ) та ОСОБА_4 (дружину ОСОБА_6 ).

Однак дітей ОСОБА_6 - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , прав та обов`язків яких даний спір стосується напряму до участі у справі не залучено, хоча їх участь у вирішенні даного спору була обов`язковою.

Так, задоволення позовних вимог напряму впливає на всі права, обов`язки, інтереси їх як дітей ОСОБА_6 , а саме подальші питання пов`язані із встановленням факту батьківства щодо іншої малолітньої дитини, а конкретно питання отримання соціальних допомог, захисту, пільг, спадкування, тощо.

Окрім цього, зважаючи на необхідність залучення до участі у справі малолітніх дітей, як співвідповідачів, у розгляді справи є обов`язковою і участь органу опіки та піклування, представленою належною юридичною особою.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке.

У змісту преамбули вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Ч.1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Ст. 16 вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України:

1. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

2. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

3. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

4. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

5. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

6. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

8. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

9. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

10. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 19 СК України:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Однак вказані особи до участі у справі не залучені взагалі та суд позивачці такого її права (на подання заяви про залучення) не роз`яснив із відповідними роз`ясненнями наслідків вчинення/ не вчинення такої процесуально дії.

Без залучення осіб, на права та обов`язки яких таке рішення прямо впливає і для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення згаданих осіб як учасників (співвідповідачів) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Вказаним доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 слід визнати частково обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити частково.

Рішення ж суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра