Справа № 209/9458/24
Провадження № 2/209/474/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О., за участю секретаря судового засідання Рябухи Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат - Осипенко А.В., звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на її, користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2021 року по 31.10.2024 р., у розмірі 175504,67 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.08.2004 року між нею та ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який був розірваний 07.05.2008 року, про що в Книзі реєстрації було зроблено відповідний актовий запис № 118.

У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на утриманні та проживає разом з позивачем.

За виконавчим листом Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-789 від 06.03.2007 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції 21.03.2007 року відкрито виконавче провадження №15246384 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина та яке перебуває на виконанні.

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина.

У зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання щодо сплати аліментів, позивачка вважає що з нього також повинна бути стягнена пеня за неналежне виконання своїх обов`язків за прострочений період у розмірі 175504,67 грн.

Процесуальні дії у справі. Заяви та клопотання сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.01.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Представник відповідача в судове засідання надав відзив, який був поданий 11.02.2025 року, в якому просив відмовити позивачу в повному обсязі посилаючись на що відповідач мобілізований 28.02.2022 року та перебуває на військовій службі, що виключає можливість нарахування пені в період з серпня 2021 року по вересень 2021 рік., так як пеня не нараховується військовослужбовцям та в період з квітня 2022 року по вересень 2023 рік. Щодо заборгованості яка виникла в період з серпня по вересень 2021 року вказує, що 02.08.2021 року відповідач був звільнений з ВАТ «ДМКД» та 13.10.2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату за новим місцем роботи ПРАТ «ДКХЗ». У серпні 2022 року позивач повідомив виконавчу службу та надав заяву про мобілізацію відповідача із зазначенням військової частини, в якій останній проходить службу. 01.09.2022 року постановою державного виконавця було звернене стягнення на доходи відповідача, які він отримує в військовій частині НОМЕР_1 . Відповідачем сплачено аліменти в повному обсязі, про що свідчить постанова про закриття виконавчого провадження від 18.12.2024 року.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив 20.03.2025 року в якому просить суд повернути відзив на позовну заяву заявнику та задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість по несплаті пені по аліментам у розмірі 175504,67 грн. Посилаючись на те, що військовослужбовець не звільняється від сплати пені за прострочення виплати аліментів, вказані правовідносини стосуються тільки кредитних відносин. Та вказує, що у будь-якому випадку чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця, виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Від представника відповідача до суду 24.03.2025 року надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких останній вказує на те, що у серпні 2022 року позивач повідомив виконавчу службу та надав заяву про мобілізацію відповідача із зазначенням військової частини, в якій останній проходить службу. 01.09.2022 року постановою державного виконавця було звернене стягнення на доходи відповідача, які він отримує в військовій частині НОМЕР_1 , тобто і позивач і виконавча служба були обізнані про місце отримання доходу відповідача. З матеріалів виконавчого провадження, видно що 30.11.2022 року постановою державного виконавця було звернене стягнення на доходи відповідач, які він отримував від військової частини, та 27.02.2023 було повторно звернене стягнення на доходи відповідача. Зі звіту військової частини НОМЕР_2 видно, що відрахування почалося лише з вересня 2023 року. Заборгованість, яка виникла у відповідача у період з квітня 2022 року по верпесень2023 рік відсутня.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07.08.2004 року між нею та ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який був розірваний 07.05.2008 року, про що в Книзі реєстрації було зроблено відповідний актовий запис № 118.

У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

За виконавчим листом Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-789 від 06.03.2007 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції 21.03.2007 року відкрито виконавче провадження ВП №15246384 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №15246384, заборгованість ОСОБА_2 станом на 31.10.2024 становить 175504,67 грн.

З інформації про виконавче провадження ВП №15246384 станом на 07.02.2025 р., а також матеріалів виконавчого провадження, які були витребувані ухвалою суду, вбачається, що виконавчий лист Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-789 від 06.03.2007 року перебував на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з 21.03.2007 р., з відповідача стягувалися аліменти за місцем роботи: ВАТ «ДМКД» з 21.03.2007, ПрАТ «ДКХЗ» з 10.09.2021, Військової частини НОМЕР_1 з 29.08.2022, Військової частини НОМЕР_4 з 30.11.2022, Військової частини НОМЕР_1 з 27.02.2023. Згідно довідок підприємств боржник не має заборгованості зі сплати аліментів.

18.12.2024 року Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Дніпропетровської області Квашиним А.В. була винесена постанова про закриття виконавчого провадження ВП №15246384 у зв`язку із закінченням строку для даного виду стягнення.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №15246384, заборгованість ОСОБА_2 станом на 04.03.2025 становить 0,00 грн.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 грудня 2020 року по справі 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) зазначив: «Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками».

Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 по справі № 759/1727/16-ц зробив наступні висновки: виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач має сплатити неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01 серпня 2021 року по 31 жовтня 2024 року в сумі 175504,67 грн.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та погоджується з доводами сторони відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом норми частини 1 статті 194 СК України, необхідною умовою для відповідальності платника аліментів за прострочення сплати аліментів є вина особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів за період з 01 серпня 2021 року по 31 жовтня 2024 року.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, а отже приходить до висновку про відмову у позові повністю.

Керуючись ст.ст.12, 141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 07.04.2025 року.

Суддя Т.О. Решетник