Справа № 204/4518/23
Провадження № 2/204/1243/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

19 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника позивача Якименко А.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (місце розташування за адресою: вул. Троїцька, 21 а, м. Дніпро, 49001) до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач, в інтересах якого діє представник Якименко А.Ю. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 69958 грн. 45 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 склалися фактичні відносини з приводу надання послуг. Згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 станом на 30.09.2022 складає 57846 грн. 85 коп. За місцем реєстрації ОСОБА_1 зареєстровані інші члени її сім`ї ОСОБА_2 , який є також солідарним боржником, оскільки останній користуються нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами та обов`язками, що випливають із договору найму. Відповідачі не добросовісно віднеслися до сплати вищевказаних послуг, не сплачували за надані їм послуги водопостачання і водовідведення. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів перед Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» складає 69958 грн. 45 коп., з яких: сума основного боргу 57846 грн. 85 коп., інфляційне збільшення суми боргу за період з липня 2018 по лютий 2022 - 10786 грн. 94 коп., 3% річних 1324 грн. 66 коп., у зв`язку з чим представник позивача вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.05.2023 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглянута з повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.05.2023, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками (а.с.21).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2023 позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 6995845 грн., з яких 57846,85 грн. сума основного боргу, 1324, 66 грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення 10786,94 грн. за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, а також стягнуто суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. (а.с.35-36).

05.12.2023 заявник звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив суд скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку та повідомити сторони про час і місце судового розгляду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 06.12.2023 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №204/4518/23 було залишено без руху. На виконання ухвали суду від 06.12.2023 відповідач 12.12.2023 надала суду відповідні документи по справі (а.с.42-48).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2024 заяву відповідача було задоволено, заочне рішення суду від 18.10.2023 скасовано та справу призначено до нового розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.55).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2024 залучено ОСОБА_3 у якості співвідповідача по цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу, виключивши з числа третіх осіб (а.с113).

Відповідач ОСОБА_2 14.02.2024 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 . Крім того зазначив, що з позивачем жодних договорів не укладав, тому вважає себе неналежним відповідачем по справі, тому правові підстави для стягнення з нього суми боргу відсутні. На підставі чого, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, відповідачі надали суду заяви про застосування строків позовної давності.

Представник позивача 01.03.2024 надала суду відповідь на відзив, в якому не заперечувала проти застосування строку позовної давності, з урахування змін, які відбулися на підставі прийнятих органом законодавчої влади в Україні обмежень під час дії карантину, введеного Урядом України, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19). З приводу тверджень відповідача ОСОБА_2 про неналежне залучення його до справи в якості співвідповідача, представник заначив, що в період утворення заборгованості, а саме з 06.2008 по 09.2022 у квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому відповідно до норм чинного законодавства останні є солідарним боржниками, оскільки вони нарівні користуються з власником усіма правами та обов`язками, що випливають із договору найму, тому в даній справі є належними відповідачами. На підставі чого, просила суд задовольнити позовну вимоги в повному обсязі. (а.с.64-75).

Представник позивача Якименко А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду уточнений розрахунок з урахуванням наданої відповідачами заяви про застосування строків позовної давності та просила суд стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 54519,49 грн. та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти солідарного стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення на користь підприємства вказаної суми, просила суд застосувати строки позовної давності до вимог позивача за період з 01.06.2008 по 27.03.2020.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням застосування строку позовної давності, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми основного боргу лише в межах такого строку, тобто з 01.03.2017 по 30.09.2022 у розмірі - 43263,19 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Як зазначено у ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги спожиті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Окрім ОСОБА_1 у квартирі зареєстровані також члені її сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад родини б/н від 06.10.2022 (а.с. 6).

Із матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі рішення Дніпровської міської Ради №526 від 20.04.1995 про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал».

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВСУ від 30.10.2013 р. по справі № 6-59цс13 та постанові ВСУ від 20.04.2016 р. по справі № 6-2951цс15 споживач зобов`язаний оплатити послугу, якщо він фактично користувався нею.

Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати спожитих послуг.

Згідно наданого уточненого розрахунку заборгованості, складеного позивачем, по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що вартість послуг з водопостачання нараховується, однак відповідачами не оплачується, тому з березня 2017 по вересень 2022 утворилась заборгованість у розмірі 54519,49 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 43263,19 грн., інфляційного збільшення суми боргу за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 4269,39 грн., 3% річних за період липня 2018 по січень 2022 у розмірі 1282,87 грн. (а.с.93).

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого уст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК України наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинковихприміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Звертаючись до суду із позовом КП «Дніпроводоканал» зазначало, що між ними та відповідачами, як зареєстрованими у квартирі, встановились відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення у квартирі АДРЕСА_3 , за якою відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Таким чином, сторони знаходилися у договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі були зобов`язані сплачувати за ці послуги грошові кошти.

З приводу тверджень відповідача ОСОБА_2 про неналежне залучення його до справи в якості співвідповідача, суд звертає увагу, що в період утворення заборгованості, а саме з 06.2008 по 09.2022 у квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому відповідно до норм чинного законодавства останні є солідарним боржниками, оскільки вони нарівні користувалися з власником усіма правами та обов`язками, що випливають із договору найму, тому в даній справі є належними відповідачами.

Згідно Правил надання послуг з центрального водопостачання та центрального водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 №690, споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Із наданих документів до матеріалів справи вбачається, що відповідачі не доводили до відома КД «Диіпроводоканал» про зміну власника житла та зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються комунальними послугами, а тому нарахування за водопостачання та водовідведення здійснювалося за даною адресою за вказаний період із встановленою нормою водокористування, відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

У лютому 2024 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до суду заяви про застосування строків позовної давності до позовних вимог КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (а.с. 60-63).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із приписами ст.ст.260, 261ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Згідно з п.12Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257та258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236«з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (даліCOVID-19), з 19 грудня 2020 до 28 лютого 2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленогопостановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому Кабінет МіністрівУкраїни постановою№ 1336від 15.12.2021 року продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ятастатті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

З позовом до суду представник КП «Дніпроводоканал» звернувся 28.03.2023 та просив стягнути заборгованість, яка виникла з липня 2018 по лютий 2022. З урахуванням п. 12Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповненоЦК Українивідповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID -19) від 30.03.2020 року № 540-ІХ , під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання корона вірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені у тому числі ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину (з 12.03.2020 року до 01.07.2023),а тому строк позовної давності повинен бути застосований судом за заявою відповідачів до вимог водоканалу саме до березня 2017.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення основного боргу лише в межах такого строку, тобто з 01.03.2017 по 30.09.2022 в розмірі 43263,19 грн.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Щодо наданих заперечень відповідачів про стягнення з них інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній у Рішення ВСУ від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15 зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Таким чином, особи які не в змозі сплатити за житлово-комунальні послуги повинні за прострочення платежів за комунальні послуги України сплачувати не тільки пеню передбачену Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а й три відсотки річних та індекс інфляції, передбачені Цивільним кодексом України, за весь час прострочення.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другоїстатті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

А в розумінні частини другої ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином вирішуючи спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд виходить із того, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічний висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 в справі №922/175/18, де зазначено, що формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні ст.549 цього Кодексу на ці суми положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року не поширюється.

Також згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

При цьому суд звертає увагу, що період заявлених вимог щодо відповідальності у рамках ст. 625 ЦК України ( 01.07.2018 по 31.01.2022) не зачіпає дати законодавчо встановленої заборони на такі нарахування у зв`язку із веденням в країни воєнного стану.

Враховуючи наведене наявні законодавчо встановлені підстави для стягнення із боржників по оплаті комунальних послуг заявленого позивачем інфляційного збільшення та 3% річних. Однак, враховуючи те, що змінилась загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, відповідній зміні підлягають й суми 3% річних та інфляції.

Розрахунок 3% річних за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 складає 4 658,20

грн. та здійснюється формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Зокрема за період з 01/07/2018 до 31/12/2019 складає 1 952,18 грн. (43 263,19 x 3 % x 549 : 365 : 100), за період з 01/01/2020 до 31/12/2020 складає 1 297,90 грн. (43 263,19 x 3 % x 366 : 366 : 100), за період з 01/01/2021 до 31/01/2022 складає 1 408,13 грн. (43 263,19 x 3 % x 396 : 365 : 100).

Однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, то 3% річних підлягають стягненню у сумі заявленій позивачем у розмірі 1282,87 грн. грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

Розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] * [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де:[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

У період з 01.07.2018 по 31.01.2022 індексація на суму 12 140,58 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.28062135 (за період липня 2018 - січень 2022)

[Інфляційні нарахування] = 43 263,20 грн. (сума боргу) * 1.28062135 (сукупний індекс інфляції) - 43 263,20 (сума боргу) = 12 140,58 грн.

Сума збитків від інфляції складає 12 140,58 грн.

Однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 9973,43 грн., оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах строку позовної давності з відповідачів на користь позивача має бути стягнута солідарно заборгованість з оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2017 по 30.09.2022в розмірі 43263,19 грн., 1282,87 грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення у розмірі 9973,43грн. за період з 01.07.2018 по 31.01.2022, а всього у розмірі 54519,49грн.

Згідно п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 2684,00 грн., сплата яких документально підтверджена платіжною інструкцією № 5624963 від 22.03.2023 ( а.с. 1).

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідачів на користь позивача підлягають солідарно стягненнюпонесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 894,66 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», ст. ст. 3, 15, 16, 526, 527, 598, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 суму заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 54519,49(п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять )грн..49коп., з яких 43263,19 грн. сума основного боргу за період з 01.03.2017 по 30.09.2022; 1282,87 грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення 9973,43грн. за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради ( п/р НОМЕР_6 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпропетровськ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради суму сплаченого судового збору у розмірі 894,66 грн. з кожного.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані: Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (, місце знаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21а);

Представник позивача Демошенко Лінда Володимирівна;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач- ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , (місце реєстрації АДРЕСА_2 ).

Суддя: С.В.Чудопалова