Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/850/24
Провадження № 2/670/41/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

02 квітня 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Голуба О.Є.

за участю секретаря судового засідання Сікорської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог.

06.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, мотивуючи свої позовні вимоги таким.

Рішенням Віньковецького районного суду від 02.03.2018 розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Рішенням Віньковецького районного суду від 21.11.2019 з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття. На даний час донька продовжує навчання та є студенткою 4 курсу Кам`янець-Подільського фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну. На навчання доньки позивачка витрачає значні кошти пов`язані з переїздом, купівлею підручників, ноутбуку, телефону, поповненням коштів мобільного зв`язку, тощо. Донька проживає зі нею, власних джерел доходів немає, тому потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідно оплачувати придбання продуктів харчування, одягу, засобів особистої гігієни, придбання навчальної літератури, нести інші витрати пов`язані із навчанням, а відповідач, як її батько, після досягнення дочкою повноліття повідомив їй, що виконав свій обов`язок і перестав сплачувати аліменти на її утримання. Відповідач працює в м. Києві отримує достатній заробіток. Окрім зарплати він має земельні паї, які здає в оренду, фізично здоровий, працездатний, а тому має можливість утримувати доньку, в якої відсутні власні доходи. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 7064,62 грн.

Рух справи в суді та позиція сторін у справі.

Ухвалою суду від 08.11.2024 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.03.2025 за клопотанням позивача витребувано інформацію (відомості) відносно ОСОБА_2 , що міститься в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації за період з 01.01.2024 по 28.02.2025. Витребувану інформацію судом отримано 17.03.2025.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 03.12.2024, 19.12.2024, 15.01.2025, 13.02.2025, 11.03.2025 та 02.04.2025 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання судом рекомендованих поштових повідомлень за адресою його реєстрації та фактичного місця проживання, однак, кореспонденція не була вручена у зв`язку з відсутністю адресата за вказаними адресами.

Клопотання та заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив на позов у встановлений судом строк відповідач не подав.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові № 755/4829/23, провадження №61-73 св 24 від 13.05.2024 року, згідно якої вказано, що: «суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи.

Враховуючи пункт 4 частини 8 статті 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.2006, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.3).

Рішенням Віньковецького районного суду від 02.03.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.11.1994 у Майдано-Олександрівській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис №13 (а.с.4-6).

Рішенням Віньковецького районного суду від 21.11.2019 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця особи № 593 від 30.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця особи № 528 від 07.07.2024 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно з довідкою №2624 від 05.09.2024 ОСОБА_3 є студенткою четвертого курсу денної форми навчання Кам`янець-Подільського фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну. Термін навчання 01.09.2021 - 30.06.2025 (а.с.50).

Як вбачається з виписки № 7644 із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_3 встановлено діагноз «бронхіальна астма», призначено відповідні ліки на підтвердження придбання яких надано квитанцію (а.с.15, 20).

Відповідно до наданої квитанції АТ КБ «Приватбанк» позивачкою були витрачені на доньку кошти в сумі 2700,00 грн на купівлю окулярів для читання, оскільки остання страждає вадами зору, регулярно купує також очні краплі в сумі 275,80 грн, що підтверджено наданими квитанціями (а.с.16, 20).

Для забезпечення належних умов навчання згідно спеціальності архітектури, будівництва та дизайну ОСОБА_3 позивач придбала дочці ноутбук вартістю 42 748,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 26.05.2024 (а.с.17).

Як вбачається з відповіді № 12004356 від 17.03.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи сума отриманих доходів ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2024 року по 1 квартал 2025 року становить 138 534,03 грн (а.с.66-68).

З наведеної вище відповіді вбачається, що окрім отриманого доходу у вигляді заробітної плати відповідач отримує також дохід за надання земельної частки (паю) в оренду ТОВ «ЛАНИ ВІНЬКОВЕЧИЧИННИ» та ТОВ «ЕНСЕЛКО АГРО».

Відповідно до копії договору оренди земельної ділянки від 03.10.2016 ОСОБА_2 , як орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належить йому на праві власності (а.с.24).

Крім витрат пов`язаних з навчанням позивач несе супутні витрати на доньку, яка не має змоги працевлаштуватися у зв`язку навчанням. Зокрема, донька ОСОБА_3 проходила теоретичні і практичні курси з метою опанувати професію водія в Кам`янець-Подільській автошколі ТСОУ. Вартість навчання становила 9 273,09 грн, що підтверджено платіжною інструкцією ПриватБанку 23.10.2024 (а.с. 21),

Також донька позивача проходить регулярні медичні обстеження у зв`язку з постійними проблемами зі здоров`ям на підтвердження чого надано акт про надання медичних послуг на суму 1540,00 грн (а.с.19).

Застосоване судом законодавство. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке переважає над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст.16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також п. 3 ч.1 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Отже, стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18.

В постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 308/4214/18 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що донька сторін ОСОБА_3 досягнула повноліття, навчається на денній формі навчання Кам`янець-Подільського фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, має дохід, що складається з заробітної плати та орендної плати за передання в оренду земельних ділянок, тому суд дійшов висновку, що останній зобов`язаний та має можливість надавати доньці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження навчання.

Як роз`яснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Суд зауважує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Відповідно до вимог ст. 191, 199, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і до досягнення двадцяти трьох років, але право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як встановлено судом, що дочка сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття та продовжує навчатися в Кам`янець-Подільському фаховому коледжі будівництва, архітектури та дизайну.

Строк навчання ОСОБА_3 складає з 01.09.2021 по 30.06.2025 включно.

Отже, аліменти на навчання ОСОБА_3 повинні стягуватися виключно у строк з дня пред`явлення позову і до дня припинення навчання у навчальному закладі, тобто з 06.11.2024 та до 30.06.2025 включно.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію сторін та їх матеріальне становище, принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, матеріальний стан платника аліментів та дотримання справедливого балансу між захистом прав доньки та прав відповідача, наданні позивачем докази понесених витрат на повнолітню доньку у зв`язку з продовженням навчання та подальші постійні витрати позивача для забезпечення належного навчання, а також стан здоров`я дочки, яка продовжує навчання та немає можливості працювати.

Як встановлено судом, відповідач отримав за 2024 рік 138 534,03 грн. Доходи відповідача складаються окрім заробітної плати також з плати за надання в оренду земельної частки (паю).

Водночас під час розгляду справи, суд не встановив обставин, які б перешкоджали відповідачу ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися.

Щодо наданих позивачем доказів понесених витрат на доньку щодо проходження теоретичних і практичних курсів водія в Кам`янець-Подільській автошколі ТСОУ вартістю 9273,09 грн, суд вважає дані докази не належними, оскільки вони не пов`язані безпосередньо зі здобуттям освіти, зокрема, навчанням доньки сторін у Кам`янець-Подільському фаховому коледжі будівництва, архітектури та дизайну.

Також суд оцінює, як неналежний доказ витрат позивача наданий акт про надання медичних послуг на суму 1540,00 грн оскільки такий є від 19.12.2023, що до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Інших належних, достатніх та допустимих доказів понесених регулярних витрат на дитину у зв`язку з її навчанням, окрім тих, яким судом було надано оцінку, позивач не надала.

Враховуючи наведе вище, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду 06 листопада 2024 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання у Кам`янець-Подільському фаховому коледжі будівництва, архітектури та дизайну 30 червня 2025 року включно, за умови продовження навчання.

На думку суду, сплата відповідачем аліментів у розмірі затвердженого прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн щомісячно, з врахуванням рівності батьків щодо утримання дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та не має змоги працювати, її фізичного, розумового, соціального розвитку та належних умов навчання, що узгоджується з засадами розумності та справедливості.

Вирішення питання щодо судових витрат.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.

Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

До судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Позивачем подано до суду заяву 15.01.2025 з копією незавіреною платіжної інструкції від 06.11.2024 код документа 3597-4412-8497-0371 на суму 1300,00 грн, однак, суду не надано належним чином завіреної копії договору про надання правничої допомоги або ордера, виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також жодних посилань на такий договір згідно якого здійснені витрати на оплату зобов`язань позивача за договором про надання правничої допомоги.

Крім того позивачем при поданні позовної заяви не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а прохальна частина заяви позивача про розподіл судових витрат не містить вимогу про відшкодування судових витрат понесених на правничу допомогу.

Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку відмовити позивачу у відшкодуванні відповідних судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 191, 199-201 СК України, ст. 12, 81, 134, 141, 263-265, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду 06 листопада 2024 року та до закінчення донькою навчання у Кам`янець-Подільському фаховому коледжі будівництва, архітектури та дизайну 30 червня 2025 року включно, за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2025.

Суддя О.Є. Голуб