Справа № 159/31/24 Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М. В.
Провадження № 22-ц/802/425/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури Бабенкова Олександра Юрійовича в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Ковельська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно з постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2023 року (справа № 159/4762/22) відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, проведено розрахунок збитків, завданих внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_1 , який становить 65 076 грн.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом не вирішено питання щодо відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України, у зв`язку з чим питання про таке відшкодування підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Крім того, 20 лютого 2023 року Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області надіслано лист №1-16-17/205-23 на адресу ОСОБА_1 про добровільну сплату в дохід бюджету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області завданих рибному господарству збитків у розмірі 65 076 грн.

Ураховуючи наведене, Ковельська окружна прокуратура просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області шкоду, завдану навколишньому природному середовищу у розмірі 65 076 грн та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору на користь Волинської обласної прокуратури.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2025 року у задоволенні позову Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Волинської обласної прокуратури Бабенков О. Ю. в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу відповідач та його представник не подали.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 08 квітня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним позивачем по справі є Волинська обласна державна (військова) адміністрація, а відтак прокурор звернувся до суду з позовом не в інтересах того органу, якому заподіяно шкоду.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконного вилову риби.

Прокурором у позовній заяві органом, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, визначено Колодяжненську сільську раду Ковельського району Волинської області.

Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень місцевих рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

З врахуванням наведених положень закону необхідно вважати, що Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області є органом, який від імені держави уповноважений здійснювати функції щодо пред`явлення позову про відшкодування шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, оскільки такі повноваження передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування» та іншими нормативними актами.

Також слід зазначити, що предметом позову є стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби, у розмірі 65 076 грн.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги положення Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Бюджетного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ці кошти направляються на охорону та відтворення об`єктів тваринного світу згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 17 вересня 1996 року.

Статтею 69-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету АРК - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, доходи місцевих бюджетів та природні ресурси.

Зважаючи на наведені положення діючого законодавства та беручи до уваги те, що незаконний вилов водних біоресурсів вчинено на Кричевичівському водосховищі, яке розташоване на території Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, відтак саме зазначена сільська рада уповноважена здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а тому Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області є належним позивачем у цій справі.

Наведене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 364/1080/16-ц, в якій скасовано рішення апеляційного суду щодо неправильного визначення осіб, на користь якої необхідно стягнути завдану майнову шкоду. Верховний Суд не погодився з висновком суду апеляційної інстанції та зазначив, що шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету.

Неповернення Колодяжненській сільській раді Ковельського району Волинської області коштів від незаконного вилову риби порушує інтереси територіальної громади в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, в частині неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу.

Невжиття уповноваженим на захист інтересів держави органом (Колодяжненською сільською радою Ковельського району Волинської області) заходів із їх судового захисту призводить до несвоєчасного надходження коштів до державного та місцевих бюджетів, перешкоджає здійсненню державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави, насамперед у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Вищевказане є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, на території якої скоєне адміністративне правопорушення.

Визначення Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області належним позивачем у справі також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 280/393/15-ц та від 15 липня 2019 року у справі №233/3706/16-ц.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи, вина завдавача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2023 року (справа № 159/4762/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Постанова суду набрала законної сили 31 січня 2023 року. На виконання постанови суду ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 340 грн, що підтверджується квитанцією від 02 лютого 2023 року.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, проведено розрахунок збитків, завданих внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_1 , що становить 65 076 грн.

Визначений позивачем розмір шкоди відповідачем не заперечувався та не спростовувався.

Ураховуючи наведене, висновки суду першої інстанції щодо визначення позивачем Волинської обласної державної (військової) адміністрації з огляду на те, що Кричевичівське водосховище є об`єктом загальнодержавного значення і право розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщене водосховище належить Волинській обласній державній (військовій) адміністрації, не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору є відшкодування шкоди навколишньому природному середовищу, яка зараховується на рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку, що Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області є неналежним позивачем у справі, що відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області завданої незаконним виловом риби шкоди у розмірі 65 076 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд цій справі оскаржуване рішення суду скасовує та ухвалює нове, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог з відповідача ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 648 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 220 грн 80 коп., а всього 5 904 грн 80 коп.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури Бабенкова Олександра Юрійовича в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області завдану навколишньому природному середовищу шкоду у розмірі 65 076 (шістдесят п`ять тисяч сімдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 904 (п`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: