Номер провадження: 22-ц/813/1321/25
Справа № 495/3946/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника Білгород-Дністровської міської ради Гавриленко Євгенії Вікторівни на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Прийомової О.Ю., у цивільній справі за позовом Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

встановив:

20.06.2022 року Білгород-Дністровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, збільшивши 14.10.2022 року свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за землю за користування земельною ділянкою, площею 0,1477 га, кадастровий номер: :01:003:0400, без правовстановлюючих документів, що з урахуванням позовних вимог складає загальну суму 335 063, 21 грн. (т.1, а.с.53-56).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивач є власником адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 .

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 30.12.2015 року № 20 - VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в оренду та у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в оренду ОСОБА_1 терміном на 49 років земельну ділянку площею 0,1477 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування адміністративної будівлі, кадастровий номер: :01:003:0400.

Вказана земельна ділянка сформована, цільове призначення В.03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, вид використання для обслуговування адміністративної будівлі, власником якої є територіальна громада м. Білгород-Дністровського, в особі Білгород-Дністровської міської ради, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.02.2022 року.

Пунктом 6 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 30 грудня 2015 року № 20-VII зобов`язано громадян вказаних в ньому, в тому числі і ОСОБА_1 , здійснити відповідні заходи щодо оформлення права на земельну ділянку у відповідності ст.ст. 125, 126 ЗК України, дотримуватись ст. 91 ЗК України.

Водночас, станом на теперішній час договір оренди щодо вказаної земельної ділянки між відповідачем та Білгород-Дністровською міською радою не укладено, отже, особа користується зазначеною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право оренди на вказану земельну ділянку за відповідачем не зареєстроване.

За змістом листа Білгород-Дністровської міської ради від 21.01.2020 року № 19/172 до начальника Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області про надання інформації щодо сплати за земельні ділянки, які знаходяться в користуванні без оформлених правовстановлюючих документів на землю в осіб, вказаних в таблиці, міську раду повідомлено про платників, однак відповідач у вказаному списку відсутній, що свідчить про несплату ним коштів за користування земельною ділянкою.

Внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та несплати відповідачем орендної плати, територіальна громада міста Білгород-Дністровського, в особі Білгород-Дністровської міської ради, не отримала доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів на земельну ділянку згідно вимог ст.ст.125,126 ЗК України.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2023 року позовну заяву Білгород-Дністровської міської ради було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 335 063,21 грн., а також судовий збір у розмірі 5 025,96 грн. (т.1, а.с.79-86).

Однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2023 року вищевказане заочне рішення суду від 23.02.2023 року було скасовано, справу призначено до розгляду (т.1, а.с.107-108).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2024 року у задоволенні позовних вимог Білгород-Дністровської міської ради було відмовлено (т.1, а.с.181-195).

В апеляційній скарзі Білгород-Дністровська міська рада, в особі представника Гавриленко Є.В., ставить питання про часткове скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2024 року та ухвалення нового судового рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі 279 221,56 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.1, а.с.197-203).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с. 78-80, 82, 83), однак до суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що заява представника Білгород-Дністровської міської ради Гавриленко Є.В. про проведення судового засідання 18.02.2025 року, о 16.00 год. в режимі відеоконференції була задоволена ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.02.2025 року (т.2, а.с.68).

Однак заяви про проведення в режимі відео конференції судового засідання, призначеного на 01 квітня 2025 року, о 16.090 год. від учасників справи не надходило.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні обґрунтування розрахунку розміру безпідставно збережених коштів відповідачем ОСОБА_1 .

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступні обставини.

Так, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20, в якій чітко визначено, що відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Висновки суду першої інстанції про відсутність витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованих станом на 2017, 2018, 2019 р.р., є безпідставними, оскільки в матеріалах справи є Витяг сформований у 2020 році тобто на останній спірний період, за яким Білгород-Дністровська міська рада звернулась до суду.

Колегія суддів зазначає, що загальновідомим є те, що застосуванню підлягають останні висновки Верховного Суду, тобто ті, які прийняті Верховним Судом пізніше в часі.

Проте, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції послався на висновки Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, які прийняті раніше в часі та не враховував усі фактичні обставини, що наразі розглядаються у справі № 495/3946/22.

Крім того, суд першої інстанції проігнорував висновки Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, оскільки відмовив міській раді в задоволенні позовної вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за період (3 місяці 2020 року та 2022 рік), який підтверджений наявними в матеріалах справи Витягами про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки (т.1, а.с. 15, 59).

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 2017 та 2019 роки розрахована з урахуванням того, що коефіцієнт індексації нормативного грошової оцінки з 2017 року становив 1,0.

Відповідно до п. 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків, зокрема за 2017-2020 роки - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення.

Застосовуючи норми Податкового кодексу України Держгеокадастр додатково повідомляє на своїх офіційних сайтах у вигляді інформації про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського та несільськогосподарського призначення.

Таким чином, враховуючи, що коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель визначені на законодавчому рівні та застосовувалися із значенням 100 відсотків, зокрема за 2017-2020 роки - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, то посилання суду першої інстанції на відсутність такої інформації в матеріалах справи, є безпідставним.

Судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що звертаючись до суду з даним позовом, в розділі обґрунтованості розрахунку, позивач вказував про коефіцієнт індексації.

Таким чином, ураховуючи норми Податкового кодексу України, у період 2017-2020 роки коефіцієнт індексації становив 1,0 (100%), тобто нормативно-грошова оцінка не змінювалася, а тому розмір нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки становить 1058624,98 грн. і якщо його поділити на 100 %, то він не зміниться і залишиться таким самим.

Зазначені обставини свідчать про те, що висновки суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи інформації з Державної служби України з питань геодезії, картографії кадастру «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» за період з 2017 по 2019 роки є необґрунтованими, оскільки така інформація вже визначена Податковим кодексом України та зазначена в позовній заяві, а тому відмова в позові через її відсутність саме у вигляді листа з Держгеокадастру, є безпідставним та надмірним обтяженням позивача в наданні таких документів.

Що стосується застосування в розрахунку коефіцієнту 6 % відповідно до цільового використання земельної ділянки, то слід зазначити, що звертаючись до суду з позовом, Білгород-Дністровська міська рада застосувала коефіцієнт 6 %, виходячи з цільового призначення земельної ділянки, оскільки остання використовувалася для обслуговування об`єктів побуту.

Разом з тим, до земель для обслуговування ринку, рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 473-V від 17.04.2008 р., визначений коефіцієнт - 5% (т.1, а.с.37, 38).

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою ці обставини у справі, та як наслідок ухвалив незаконне рішення про відмову в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладенні обставини, за весь період заборгованості, з урахуванням збільшення позовних вимог і застосування коефіцієнту функціонального використання - 5, сума безпідставно збережених коштів відповідачем ОСОБА_1 становить - 279 221,56 грн., які підлягають стягненню з нього на користь Білгород-Дністровської міської ради, за період з 01.10.2017 року по 01.09.2022 року.

При цьому слід зазначити, що згідно Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, виданим міськрайонним управлінням Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровський № 716/0/221-20 від 13.03.2020, який міститься в матеріалах справи, підтверджується використання земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури В.03.10 (т.1, а.с.15).

Що стосується строку позовної давності, про застосування якого ставив питання відповідач ОСОБА_1 (т.1, а.с.164), то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з квітня 2017 року строк позовної давності та на час спірних правовідносин не діяв.

Такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з того, що 30.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України від № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантин».

Тобто, Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності - на строк дії карантину, який, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, починається саме з 12.03.2020.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінетом Міністрів України. Станом на дату розгляду цієї справи, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2.

Оскільки карантин в Україні діяв до 30.06.2023 року, то строк позовної давності на спірні правовідносини не розповсюджується.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника Білгород-Дністровської міської ради Гавриленко Є.В. підлягає задоволенню, рішення Білгород-Дністровської міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2024 року скасуванню, з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 279 221 гривень 56 копійок.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 83,34%, з відповідача ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровської міської ради слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 4 187, 83 грн. (т.1, а.с.43, 61) та за подачу апеляційної скарги у розмірі 6 283 грн. (т.1, а.с. 223), а всього у розмірі 10 470,83 грн.

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника Білгород-Дністровської міської ради Гавриленко Євгенії Вікторівни задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги БілгородДністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Білгород -Дністровської міської ради, , безпідставно збережені кошти у розмірі 279 221,56 (двісті сімдесят дев`ять тисяч двісті двадцять одну гривню 56 копійок) (розрахунковий рахунок для сплати: отримувач ГУК в Од.обл./м. Б-Дністр./24060300, код 37607526, Банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код платежу 24060300, р/сч. UA0015740).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Білгород -Дністровської міської ради, , судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 10 470,83 грн. (десять тисяч чотириста сімдесят гривень 83 копійки).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.04.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева