Провадження № 2/734/147/25 Справа № 734/5083/24
У Х В А Л А

про відмову у зупиненні провадження

07 квітня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Ієвлевої О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення 23 або закінчення навчання.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився. При цьому до суду від нього надійшло клопотання, у якому він просить на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України зупинити провадження в даній справі до припинення перебування його у складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан. До даної заяви відповідачем додано довідку №1906 від 25.03.2025 командира військової частини НОМЕР_1 про те, що молодший лейтенант ОСОБА_2 з 22.06.2021 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інструкторсько-викладацького складу, можливості відриву від виконання службових обов`язків не має. З 24.02.2022 по теперішній час (25.03.2025) штат військової частини НОМЕР_1 переведений на воєнний стан.

У судовому засіданні позивачка проти клопотання заперечила, вважаючи, що підстави для зупинення провадження відсутні і відповідач має можливість приймати участь у судових засіданнях.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Однак наявність у ЦПК України такої підстави для зупинення провадження не є безумовною підставою для задоволення клопотання.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21 звернув увагу на те, що для застосування припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України слід врахувати, чи представляє військовослужбовець свої інтереси у судах першої й апеляційної інстанцій особисто (пункт 54 постанови), а також, чи не порушуватиме зупинення провадження у справі найкращі інтереси дитини (пункти 57-61 постанови).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду підтримує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульовану у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21. Вважає, що передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

У постанові від 13.06.2024 у справі № 557/1226/23 ( провадження № 61-2354св24) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що буквальне тлумачення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може не відповідати якнайкращим інтересам дитини на гідне утримання, зокрема й тоді, коли позивач ставить питання не про стягнення аліментів, а про зміну їхнього розміру та способу стягнення у зв`язку з покращенням майнового стану відповідача.

Вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, те, чи мав відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що його військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Без врахування цих обставин, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Аналогічні правові висновки встановлені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23.

Нормою ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з довідки №1906 від 25.03.2025 командира військової частини НОМЕР_1 про те, що молодший лейтенант ОСОБА_2 з 22.06.2021 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інструкторсько-викладацького складу. Однак, аналізуючи норми процесуального закону та підстави для зупинення провадження у справі, суд вважає, що указаної довідки про перебування відповідача на військовій службі у військовій частині не достатньо для зупинення провадження у справі, оскільки цим документом не доводиться те, що відповідач виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередньої участі у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником. Також доказів про те, що ОСОБА_2 не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів матеріали справи не містять. Крім цього, Відповідач не позбавлений можливості скористатися своїм правом на отримання професійної правничої допомоги. Разом з тим суд вважає, що зупинення провадження шкодить найкращим інтересам дитини на гідне та рівне утримання від батька, а тому у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.252, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: