Справа № 493/570/25
Провадження № 2-з/493/14/25
У Х В А Л А
09.04.2025 року м. Балта Одеської області
Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., розглянувши заяву ФГ «Агро-Сад» про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ФГ «Агро-Сад» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на урожай,
Таким чином, відповідні дії відповідачів можуть унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: 2) забороною вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно з п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.
Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відтак, при обрані заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.
Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, з приводу якої подано заяву про забезпечення позову.
Вказана земельна ділянка за договором оренди від 05.03.2025 року перебувала в оренді позивача ФГ «Агро-Сад», а з 13.03.2025 року перебуває в оренді відповідача ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що вжиття таких заходів суперечить встановленому ст. 5 ЗК України принципу земельного законодавства щодо забезпечення раціонального використання та охорони земель.
Заявник зазначає, що спірна земельна ділянку в період дії договору оренди землі, укладеного ФГ «Агро-Сад» та ОСОБА_2 оброблялася, вносилися добрива, та була засіяна. Проте заявником не було надано актів обстеження земельної ділянки, які б підтверджували, що саме на спірній земельній ділянці позивачем були здійснені посіви сільськогосподарських культур. Також не надано жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_1 , враховуючи реєстрацію права оренди землі за ним на вказану земельну ділянку, має намір зібрати урожай з вказаної земельної ділянки.
Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття заходів, зокрема заборони вчиняти дії, направлені на пошкодження, або знищення посіву, а також дії по збиранню врожаю після його достигання, до моменту набрання судовим рішенням законної сили, наявні лише посилання на потенційну можливість відповідача заволодіти майном, яке йому не належить, а саме посівами сільськогосподарських культур (озимої пшениці), посів яких був здійснений позивачем, у зв`язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.
Крім цього, спосіб забезпечення позову та коло невизначених осіб, яких він стосується, не надає ні фізичної, ні правової можливості контролювати, чи примусово виконувати дану ухвалу суду.
За таких обставин, вимога про забезпечення позову у зазначеній редакції не відповідає очікуваній меті і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 154, 260-261 ЦПК України, суддя
У задоволенні заяви ФГ «Агро-Сад» про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ФГ «Агро-Сад» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на урожай - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.04.2025 року.

СУДДЯ