Справа № 359/4142/25
Провадження № 2-з/359/53/2025
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кучерини Богдана Васильовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

встановив:

У квітні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_2 в особі представника-адвоката Кучерини Б.В. із заявою про забезпечення позову до його подання, у якій просить суд накласти арешт: - на земельну ділянку площею 0,1008 га, кадастровий номер :04:002:0636, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 ; - на садовий будинок, загальною площею 247,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ; - на автомобіль Lexus модель NX 300Н, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 .

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 має намір подати позовну заяву про встановлення факту спільного сумісного проживання та поділ майна . Зазначає, що з 2004 року по січень 2024 року спільно проживали разом з ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . За період сумісного проживання ними було придбано: - в 2008 році квартиру АДРЕСА_2 ; - в 2011 році садовий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 ; -в 2018 році автомобіль Lexus модель NX 300Н, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 ; - в 2020 році земельну ділянку загальною площею 0,1008 га, кадастровий номер :04:002:0636, на якій в 2021 році було збудовано будинок та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нерухоме та рухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_3 . Вказує, що з січня 2024 року сімейні відносини між заявником та ОСОБА_3 фактично припинено, відповідач одноосібно змінила замки в спільній нерухомості і не дає можливості користуватися спільним автомобілем. Зазначає, що на даний час між ними виник спір, який полягає у тому, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи про набуття в період спільного сумісного проживання спірного нерухомого майна та автомобіля та будучи його титульним володільцем має фактичну і реальну можливість здійснити розпорядження спільним майном на свою користь, при цьому ігноруючи законні вимоги заявника щодо спільного володіння та користування майном. Вказує, що існує велика імовірність того, що дізнавшись про подачу позову, ОСОБА_3 здійснить дії, направлені на негайне відчуження або передачу у власність іншим особам всього наявного у неї майна. Такі дії ОСОБА_3 призведуть до подальших тривалих судових спорів та неможливості в розумний строк в майбутньому виконати рішення суду про можливе задоволення позову. Вважає, що невжиття забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Тому просить накласти арешт на спірне нерухоме майно та автомобіль.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 заява була передана судді Семенюті О.Ю.

Розгляд заяви здійснено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

За правилами ч.3 ст.150 та ч.5 ст.153 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд погоджується з доводами заявника, що обраний ним спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, на садовий будинок та на автомобіль, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_3 , є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 420907496 від 03 квітня 2025 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на садовий будинок, загальна площа 247,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,1008 га з кадастровим номером :04:002:0636. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про застосування обтяження відносно означеного садового будинку та земельної ділянки.

З Витягу з кабінету водія від 08.04.2025 року вбачається, що автомобіль марки «Lexus» модель NX 300Н, рік випуску 2016, об`єм двигуна 2464, 12.12.2018 зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд погоджується з доводами заявника про те, що існує загроза ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивача, за захистом яких він планує звернутись до суду, у разі якщо ОСОБА_3 будуть вчинені дії спрямовані на відчуження або передачу у власність третім особам зазначеного садового будинку, земельної ділянки та автомобіля, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду з огляду на зазначення заявником про його намір претендувати на вказане нерухоме майно та автомобіль.

Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно утруднить захист прав ОСОБА_1 , який буде вимушений додатково оспорювати дійсність укладених правочинів вказаних об`єктів нерухомого майна та автомобіля.

Вказана обставина є достатньою підставою для забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене майно.

Накладення арешту на зазначений садовий будинок, земельну ділянку та автомобіль призведе до втручання держави у право ОСОБА_3 на мирне володіння її майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й конче необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Така мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт садового будинку, земельної ділянки та автомобіля полягає у позбавленні ОСОБА_3 можливості лише розпоряджатися цими об`єктами нерухомого майна та автомобілем, але зберігатиме за собою право користуватися та володіти ними. Це свідчить про те, що накладення на вказане майно не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу кореспондується з умовами, передбаченими ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та сприяє захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи наведене, приходжу висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кучерини Богдана Васильовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт:

- на земельну ділянку площею 0,1008 га, кадастровий номер :04:002:0636, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 ;

- на садовий будинок, загальною площею 247,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ;

- на автомобіль Lexus модель NX 300Н, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, об`єм двигуна 2464, VIN код: НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 4 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 (десяти) днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 13 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з 11.04.2025, як дня складення судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Стягувач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя О.Ю. Семенюта