Справа № 463/2585/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/483/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника Винниченка М.П.

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Винниченка Михайла Петровича на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2025 року у складі судді Головатого Р.Я. у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В., -

встановив:

У березні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, в якій просила поновити строк оскарження поставнови заступника начальника Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Козак С.В. про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні №39038734; визнати протиправною бездіяльність Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка полягає у поспішному закритті (закінченні) виконавчого провадження №39038734 у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , без перевірки можливого правонаступництва та наявності спадкоємців; скасувати постанову заступника начальника Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Козак С.В. про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні № 39038734.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Козак С.В. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, таку в апеляційному оскаржила ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подав адвокат Винниченко М.П. Вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення скарги без розгляду, покликаючись на те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а тому згідно вимог ст. 447-1 ЦПК України не наділена правом звернення до суду із скаргою.

Вважає трактування ст. 447-1 ЦПК України не може суперечити трактуванню ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки дані норми норми мають одинакову юридичну силу.

Зауважує, що третя особа, чиї інтереси порушені невиконанням рішення суду в межах виконавчого провадження, має повне право оскаржити постанову виконавця, якою порушуються права такої особи.

Окрім того, вказує на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.12.2010 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.11.2011, зобов`язано ОСОБА_2 привести квартиру до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_1 . Рішення перебувало на примусовому виконанні Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Державний виконавець закриваючи провадження у зв`язку із смерю боржника ОСОБА_2 , не встановив, чи допускається правонаступництво у виконавчому провадженні. Отримавши інформацію про смерть боржника ОСОБА_2 , виконавець не звернувся до компетентних органів для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, вважає, що державний виконавець передачно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстції виходив з того, що в ході розгляду справи встановлено, що сторонами виконавчого провадження №39038734 є ОСОБА_2 (боржник) та Личаківська районна адміністрація (стягувач), натомість ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, тому згідно із вимогами ст. 447-1 ЦПК України правом на звернення до суду зі скаргою не наділена.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Натомість, відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, вважаючи що закриття виконавчого провадження ВП №39038734 від 08.06.2022 порушує її права як третьої особи у справі №2-396/10, оскільки рішення фактично не є виконаним, і така постанова є передчасною, при цьому державний виконавець не з`ясував питання правонаступництва.

В той час, як правонаступником боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її чловік ОСОБА_3 , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Водночас, скаржник просила поновити строки на оскарження постанови ВП №39038734 від 08.06.2022 про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги не є присічними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року в справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2024 року задоволено заяву про поновлення строку на подачу скарги. Скаргу прийнято до розгляду.

Тобто, вирішуючи питання про поновлення строку на подачу скарги, суд тим самим вирішив, що особа має право на звернення до суду зі скаргою.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, яке судове рішення приймається за наслідками скарги.

Зокрема, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тобто, чинне процесуальне законодавство не передбачає залишення скарги без розгляду після вирішення питання поновлення строку на подання скарги на дії/ бездіяльність державного виконавця та прийняття до розгляду.

В свою чергу, відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.

На переконання колегії суддів, у суду першої інстанції у цій справі були відсутні підстави для залишення скарги без розгляду з підстав подання такої особою, яка не є стороною виконавчого провадження, без з`ясування доводів обґрунтованості скарги ОСОБА_1 ,

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї скарги, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В свою чергу, підстави для задоволення скарги судом апеляційної інстанції по суті, при одночасному проханні апелянтом про направлення справи для продовження розгляду, є взаємовиключними, а тому задоволенню скарга в цій частині не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Винниченко Михайла Петровича задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2025 року скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак С.В. направити до Личаківського районного суду міста Львова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцятиднів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк