Справа № 203/7568/24
Провадження № 2/0203/644/2025
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
10 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участю секретаря Погрібного О.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -
В обґрунтування позову зазначається, що 05 березня 2022 року в м. Дніпрі на вул. Енергетичній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «MAN» з номерним знаком НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків. Відповідно до п. 2.11 Правил дорожнього руху та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії транспортних засобів, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 05 березня 2022 року визначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР водієм транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 станом на момент ДТП була забезпечена в ТзДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205456666. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «MAN» з номерним знаком НОМЕР_2 , якому було заподіяно шкоду, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ складає 57 904,04 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 18 травня 2022 року між потерпілою особою та страховиком було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 45 000 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2 500 грн.). На підставі заяви про виплату страхового відшкодування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 45 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21 червня 2022 року.
Відповідно до наданої страхувальником, тобто відповідачем, інформації щодо транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 при укладенні полісу ЕР-205456666 відповідачем невірно було зазначено «Сфера застосування транспортного засобу (К3)» та застосовано коригуючий коефіцієнт лише К3=1, оскільки в ході розслідування страхового випадку встановлено, що транспортний засіб «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 використовується для надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі.
Отже, полісом ЕР-205456666 щодо транспортного засобу відповідача застосовано коригуючий коефіцієнт К3=1, замість К3=1.1-1.4, тобто значно менше ніж передбачено законодавством.
Враховуючи наявність вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, порушення останнім встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТзДВ «СГ «Оберіг» вважає, що в даному випадку останнє набуло права звернутися до відповідача з вимогою про компенсацію 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 22 500 грн. (45 000 грн./50%).
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 20 грудня 2024 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 05 березня 2022 року в м. Дніпрі на вул. Енергетичній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «MAN» з номерним знаком НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків.
Так, відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Згідно п. 2.11 Правил дорожнього руху якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідно до п. 2.11 Правил дорожнього руху та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії транспортних засобів, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 05 березня 2022 року визначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР водієм транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 , тобто ОСОБА_1 (а.с. 11, 15-17).
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Так, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена в ТзДВ «СГ «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205456666 (а.с. 9-10).
Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «MAN» з номерним знаком НОМЕР_2 з урахуванням зносу та без урахування ПДВ склала 57 904,04 грн. (а.с. 11 зворот 12).
Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-ІV).
Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961- ІV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно вимог абз. 2 п. 12.1 ст. 12, п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Так, відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 18 травня 2022 року між потерпілою особою та ТзДВ «СГ «Оберіг» узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 45 000 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2 500 грн.) (а.с. 13 зворот).
За приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Під час укладення полісу ЕР-205456666 ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 не використовується як таксі/маршрутне таксі.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 Закону України «Про страхування» страхувальник перед укладенням договору страхування зобов`язаний поінформувати страховика або страхового посередника про відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику (визначення ймовірності та вірогідності настання страхового випадку і розміру можливих збитків), та/або надати йому іншу інформацію, що має істотне значення для прийняття страховиком рішення про укладення договору страхування, у тому числі про наявність страхового інтересу, та/або про розмір страхової премії за договором страхування.
Згідно п. 17.3 ст. 17 Закону № 1961-ІV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону № 1961-ІV Розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538) страхувальники повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус-малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Розпорядження під час розрахунку страхового платежу положення п. 13.2 ст. 13 Закону 1961-ІV застосовується лише за наявності відповідних підтверджуючих документів.
Окрім цього, відповідно до п. 1 розділу ІІІ таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри» Розпорядження сфери використання транспортного засобу (К3) визначаються залежно від сфери використання транспортного засобу легковий автомобіль (крім таксі), який використовується фізичною особою має розмір коригуючого коефіцієнту 1.
За наданою страхувальником інформацією щодо транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 при укладенні полісу ЕР-205456666 було невірно зазначено «Сфери використання транспортного засобу (К3)» та застосовано коригуючий коефіцієнт лише К3=1, оскільки в ході розслідування страхового випадку, було встановлено, що транспортний засіб «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 використовується для надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі.
Підтвердженням зазначеного факту є наявність на транспортному засобі «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 для перевезення пасажирів і вантажів з метою отримання прибутку, а саме наліпок з логотипом служби таксі «Uklon» (ТОВ «Уклон Україна»), що відображено на світлинах, доданих до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 05 березня 2022 року (а.с. 15-17).
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри» Розпорядження сфери використання транспортного засобу (К3) визначається залежно від сфер використання транспортного засобу легковий автомобіль або автобус з кількістю місць для сидіння до 20, який використовується фізичною особою для надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі має розмір коригуючого коефіцієнта 1.1-1.4.
Полісом ЕР-205456666 щодо транспортного засобу «Kia» з номерним знаком НОМЕР_1 було застосовано коригуючий коефіцієнт К3=1, замість К3=1.1.-1.4, тобто значно менший ніж передбачено встановленими нормами законодавства.
Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону 1961-ІV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
За таких обставин, враховуючи вину відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, порушення обов`язків щодо повідомлення сфери використання транспортного засобу, а також здійснення виплати страхового відшкодування, суд дійшов висновку про те, що ТзДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернення до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмім 22 500 грн. (45 000 грн. / 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування), з підстав чого позов в цій частині підлягає задоволенню.
Окрім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань, три відсотки річних та пені на за період з 23 грудня 202 року по 04 грудня 2024 року на 8 400,65 грн., з яких: 1 884,37 грн. інфляційні втрати, 5 874,43 грн. пеня, 641,85 грн. три відсотки річних.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак, положення цієї норми не застосовуються до відносин із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).
Відтак, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 1 884,37 грн., пені у розмірі 5 874,43 грн. та три відсотки річних у розмірі 641,85 грн. не підлягають задоволення.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне з стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 22 500 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підтверджується платіжним дорученням. Враховуючи те, що задоволено 72,82 % позовних вимог (22 500 грн х 100% / 30 900,65 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1 763,99 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2 422,40 грн х 72,82% / 100%).
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, проте суд вважає, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу правничої допомоги, витраченого часу та складності справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу.
Сторони погодили вартість правничої допомоги, загальний розмір становить 7 300 грн.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Враховуючи вище наведене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, те що розгляд даної справи здійснюється з порядку спрощеного позовного провадження, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що вимога представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді підлягає задоволенню частково на суму 3 000 грн. і такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення складене та підписане 10 квітня 2025 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко