Провадження №4-с/523/13/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді -Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

представника скаржника Акціонерного товариства «Українська залізниця» Дригіної І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, цивільну справу № 523/15235/24 за скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Дригіної Ірини Михайлівни на дії/бездіяльність органу примусового виконання Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2024 року представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Дригіна І.М. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1 , якою просила скасувати:

1) Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72883592 від 26.09.2023 року;

2) Постанову про стягнення виконавчого збору;

3) Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 72883592 від 26.09.2023 року.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року прийнято скаргу представника АТ «Українська залізниця» - Дригіної І.М. в частині щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. У відкритті провадження в частині щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору та скасуванні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відмовлено.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 02.10.2023 року на адресу АТ «Укрзалізниця» надійшла постанова заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про відкриття виконавчого провадження №72883592 від 26.09.2023 року. За вказаним виконавчим провадженням встановлено стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 720 327, 36 грн., а постановою про стягнення виконавчого збору встановлено стягнути виконавчий збір в розмірі 72 032,73 грн. на користь Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 376,00 грн. Вказані постанови були винесені в порушення статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений виконавчий документ, разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження. У спірному виконавчому документі зазначено, що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 24.08.2023 року, однак вказане не відповідає дійсності, так як заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси переглядалося в Одеському апеляційному суді, та вступило в законну силу 21.03.2024 року, відповідно до Постанови від 21.03.2024 року. Тобто, Суворовський районний суд м. Одеси безпідставно видав виконавчий лист №523/11337/19 до набрання рішенням законної сили, а начальник Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. відкрила виконавче провадження до набрання чинності рішення Суворовського районного суду м. Одеси.

Заочне рішення Суворовського районного суду від 11.05.2023 року підлягало негайному виконанню, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати їй середнього заробітку за вимушений прогул за один місяць, що було виконано АТ «Укрзалізниця», а саме: поновлено ОСОБА_1 на роботі та виплачено середній заробіток за вимушений прогул за один місяць в розмірі 26 797,20 грн., із урахуванням податків. Таким чином, сума яка зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження, не відповідає дійсності та підлягає зміні, а саме зменшення з 720 327, 36 грн. до 693 530,16 гривень. На підставі цього і суми до виплати за виконавчий збір та мінімальні витрати виконавчого провадження повинні бути зменшеними.

Крім того, АТ «Укрзалізниця» зверталось до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою від 15.04.2024 року з проханням постановити ухвалу про виправлення помилки у виконавчому документі №523/11337/19, допущеної при його оформленні або видачі. Однак суд не розглянув вказану заяву та не видав новий виконавчий лист з виправленими сумами до стягнення, що унеможливлює виконання постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.09.2023 року стороною АТ «Укрзалізниця» через невідповідні суми призначені до стягнення.

23.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Нагайчуком М.В. подано відзив на скаргу, в якому представник просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на безпідставність вимог, а також на те, що 26.09.2023 року державним виконавцем, на підставі вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72883592 з виконання виконавчого листа №523/11337/19 від 15.09.2023 року про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 720 327, 36 грн. Виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», та єдиним правомірним рішенням державного виконавця було винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, оскільки на виконанні перебуває зведене виконавче провадження відносно боржника, 26.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного.

П. 10-3 розділу XIII ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕННЬ Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що: Тимчасово, на період до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні: 1) зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти), боржником за якими є АТ "Українська залізниця"; 2) підлягають зняттю арешти, накладені що набрання чинності цим Законом на кошти та майно АТ "Українська залізниця" у виконавчих провадженнях, у зв`язку з чим 26.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Твердження боржника, що рішення суду не набрало законної сили, не відповідає дійсності, оскільки у виконавчому листі №523/11337/19, виданому Суворовським районним судом м. Одеси, наявна відмітка про набрання законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного суду - 24 серпня 2023 року. Також не може бути помилка, якщо така є у виконавчому документі, підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, державним виконавцем.

У судовому засіданні представник скаржника Дригіна І.М. підтримала подану скаргу, просила поновити строк на подачу, з підстав того що отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, Акціонерне товариство «Українська залізниця» намагалося вирішити питання помилковості відкриття виконавчого провадження, у позасудовому порядку, також був витрачений час на очікування виправлення судом помилки у виконавчому документі, яка так і не була виправлена. Наразі, Акціонерне товариство «Українська залізниця» вже виконало рішення суду у повному обсязі.

Представник Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 1 ст.127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 року, винесеній по справі № 2610/16140/2012 зазначив, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові від 07.07.2022 по справі № 712/12377/17 Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод. За загальним правилом строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, або відсутні докази поважності причин пропуску такого строку, скарга залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, представник скаржника звернувся до суду зі скаргою на дії/ бездіяльність органу примусового виконання 12.09.2024 року, зазначаючи у скарзі про те, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2023 року, ними була отримана 02.10.2023 року.

При зверненні до суду представник скаржника не подав клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою.

У судовому засіданні представник скаржника усно просила поновити строк, але при цьому обґрунтованих підстав не зазначила.

Отже, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2023 року від заступника начальника Печерського ВДВС у місті Києву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києв) 02.10.2023 року, заявник повинен був звернутись до Суворовського районного суду м.Одеси з даною скаргою не пізніше 12.10.2023 року, натомість скарга надійшла до суду майже через рік 12.09.2024 року.

Поважних причин пропуску процесуального строку звернення до суду зі скаргою на дії / бездіяльність органу примусового виконання, заявником не зазначено, у зв`язку з чим підстави для його поновлення у даному випадку - відсутні.

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається з закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст.127 ЦПК України, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для поновлення строків для оскарження дій/бездіяльність органу примусового виконання Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у зв`язку з чим скарга підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.5,12,13,18,76-81,89,211,258,263-265,354, 261, 447, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Дригіної Ірини Михайлівни у поновленні строку для оскарження дій/бездіяльність органу примусового виконання Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Дригіної Ірини Михайлівни на дії/бездіяльність органу примусового виконання Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 07.04.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко