Справа № 161/3194/25
Провадження № 2/161/1976/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.09.2007 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2011 року розірвано. Від цього шлюбу в них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2018 року (справа № 161/9702/18) змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 по 1500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на утриманні відповідача є діти від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з тим, позивач вважає, що така зміна сімейного стану відповідача не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати дочку ОСОБА_6 . Батьки не можуть компенсувати зменшення фактичного розміру аліментів, виходячи зі зростання цін та інших витрат, за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вважає, що ОСОБА_2 , який офіційно не працює, насправді приховує свої доходи, адже є чоловіком працездатного віку, не має проблем зі здоров`ям. Позивач вказує, що вона наразі не може працювати, оскільки є багатодітною матір`ю та доглядає дворічну дитину. Зазначає, що її дочка ОСОБА_6 навчається в Луцькому базовому фаховому медичному коледжі, вартість навчання в якому за рік становить 28500 грн., а відтак потребує більшого догляду та матеріальних коштів. На підставі наведеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2018 року та стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3200 гривень щомісячно, ураховуючи індекс інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

17.03.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що постановою Волинського апеляційного суду Волинської області від 06.02.2023 року позивачу відмовлено в позові до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Внаслідок воєнних дій в Україні, відповідач з сім`єю переїхав з місця постійного проживання, є внутрішньо переміщеною особою. Вказані обставини свідчать про погіршення матеріального становища відповідача. Позивач не надала суду доказів, які б свідчили про покращення матеріального становища відповідача. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років на теперішній час становить 1598 гривень. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, який позивач вказала в позовній заяві, як спосіб зв`язку з нею.

Представник відповідача адвокат Климович Т.Д. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2007 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2011 року розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2011 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

14.03.2017 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/159/17 змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2018 року змінено розмір аліментів на 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 у розмірі 4500 гривень.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06.02.2023 року скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Вказаною постановою апеляційного суду в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини, оскільки на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як передбачено статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами

окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять о предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із зазначеними позовними вимогами, ОСОБА_1 , всупереч вищезазначених правових норм не надала в ході розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, або ж покращення матеріального становища відповідача.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи позов, зазначав, що доводи позивача про необхідність збільшення розміру аліментів та стягнення з нього аліментів в розмірі 3200 ґрунтуються лише на припущеннях про те, що він приховує свої доходи. Будь-яких доказів про те, що матеріальне становище відповідача покращилось позивачкою не надано. Крім того, відповідач здійснив оплату 1 півріччя навчання доньки, що підтверджується платіжною інстукцією від 23.08.2024 року в сумі 14250 грн., що спростовує позицію позивачки про те, що відповідач не здійснює витрати на навчання доньки.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06.02.2023 року встановлено, що на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась у проміжку часу після останньої зміни розміру аліментів за рішенням суду. Також відповідач вказує, що внаслідок воєнних дій його родина переїхала як внутрішньо переміщена з м. Вишневе Бучанського району Київської області в м. Любомль і з цих причин також його матеріальне становище погіршало.

Оскільки, позивачем не надано в розпорядження суду жодного доказу на підтвердження того, що матеріальний стан платника аліментів покращився, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які передбачені ст. 192 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст. 180, 182, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення в повному обсязі складено 11 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук