Провадження № 2/686/1485/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі

головуючої-судді Чевилюк З.А.,

секретаря Козубович А.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просила призначити опікунами ОСОБА_1 ,її чоловіка ОСОБА_5 .

Донька ОСОБА_4 народилась від шлюбу ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , що зареєстрований 11 жовтня 2012 року.Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 сестрою заявниці. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дівчинка ОСОБА_4 фактична з шести років знаходиться на утриманні заявниці та її чоловіка та виховується ними. Батько дитини ОСОБА_3 не проживає з дитиною з липня 2019 року, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків: не цікавиться розвитком дитини, не виконує обов`язків щодо її виховання, не цікавиться здоровям та інтересами дитини, не підтримує матеріально. Мав місце факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності від 13.11.2023 року, справа №686/28170/23.

Неможливість досудового врегулювання спору зумовила звернення позивача до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача конкретизувала вимоги позовної заяви та просила позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 та призначити позивача опікуном дівчинки. За ухвалою суду, відповідно до заяви позивача, 24 вересня 2024 року позовні вимоги щодо призначення опікуна залишено без розгляду. Позивач підтвердила, що будь-яких перешкод у спілкуванні батька та доньки ніколи не чинила. Батько самоусунувся від виховання дитини, не проявляє належного інтересу до її життя. Між ними втрачено психоемоційний зв`язок. Представник відповідача позовні вимоги заперечила та просила відмовити у їх задоволені. Повідомила суд, що її довіритель є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Просила забезпечити можливість участі її довірителя у судовому розгляді справи. Суд здійснив необхідні процесуальні дії для сповіщення відповідача про час та дату судового засідання. Проте командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_9 повідомлено, що ОСОБА_3 вибув з вказаної військової частини ще 09.11.2024 року. Про даний факт представник ОСОБА_10 не повідомила суд, заявляючи клопотання про виклик його до суду для дачі пояснень, хоча повинна була. ОСОБА_10 не з`явилась в судове засідання 2.04.2025 року, пославшись на сімейні обставини як причину неможливості явки до суду, що оцінюється судом як відсутність обґрунтованих причин для відсутності в судовому засіданні. При відсутності заперечень з боку позивача, суд вважав за можливе розглянути справу за наявним доказами.

Допитана в судовому засіданні дівчинка ОСОБА_4 розповіла, що батько зловживав алкоголем, бив маму, коли вона була жива. Часто вона залишалася з тіткою ОСОБА_1 . Після смерті матері батько майже не з`являвся в її житті: не цікавився її навчанням, не займався її вихованням. Батьки зловживали алкоголем.Бажає жити з тіткою. Вона дружить з дітьми ОСОБА_1 . Тітка та її чоловік добре до неї ставляться, турбуються про неї.

Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Обстежено умови проживання дитини і ОСОБА_3 . Умови утримання дитини належні, у батька-не створені, потребують поліпшення. Батько має заборгованість із сплати аліментів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11 ), що перебували у зареєстрованому шлюбі.

Дані факти підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Зі слів позивача, допитаної дитини ОСОБА_4 , дівчинка ще за життя матері жили часто у тітки ОСОБА_1 , проводила з нею багато часу. Батьки зловживали алкоголем. ОСОБА_3 зловживав алкоголем, допускав фізичне насилля щодо дружини. Після смерті ОСОБА_8 батько майже не з`являвся в житті дівчинки: не цікавився її навчанням, не займався її вихованням.

За постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2023 року, справа №686/28170/23, ОСОБА_3 повторно протягом року після накладення адмінстративного стягнення ухилився від батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_4 , внаслідок чого остання була позбавлена його безпосередньої участі у вихованні, не дбав про її фізичний та психологічний розвиток з 09 вересня по 15 жовтня 2023 року, чим порушив вимоги ст.150 СК України. Його визнано винним у вчиненні адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військові частині НОМЕР_4 з 13 вересня 2024 року, що підтверджується відповідною довідкою. Як стало відомо, з довідки військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 9.11.2024 року вибув для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_5 .

Уповноважений представник відповідача до суду не з`явилася; поважні причини відсутності не наведені, докази поважності неявки не представлені. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.(ст.12 ЦПК)

Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Обстежено умови проживання дитини і ОСОБА_3 . Умови утримання дитини належні, у батька-не створені, потребують поліпшення. Батько має заборгованість із сплати аліментів.

Допитана в судовому засіданні дівчинка ОСОБА_4 розповіла, що батько зловживав алкоголем, бив маму, коли вона була жива. Часто вона залишалася з тіткою ОСОБА_1 . Після смерті матері батько майже не з`являвся в її житті: не цікавився її навчанням, не займався її вихованням. Батьки зловживали алкоголем.

Бажає жити з тіткою. Вона дружить з дітьми ОСОБА_1 . Тітка та її чоловік добре до неї ставляться, турбуються про неї.

В судовому засіданні не підтверджено наявність психоемоційного зв`язку батька та дитини. Факт здійснення будь-яких перешкод у спілкуванні з дівчинкою не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи по суті. Батько жодного разу не прибув до суду та не вчинив дій направлених на налагодження стосунків з дитиною за період з квітня до вересня 2024 року, поки не був призваний на військову службу.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ятадесята статті 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.

Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Затягування розгляду справи негативно впливає на дітей та їхній розвиток. Неефективне та, зокрема, запізніле провадження у справах щодо дітей може призвести до порушення позитивних зобов`язань за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «М і М проти Хорватії» від 03 вересня 2015 року, заява № 10161/13, § 179, 182).

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ст.263 ЦПК).

Таким чином, свідоме, тривале ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, винна поведінка, підтверджена у справі про адміністративне правопорушення, що призвело до відсутності психоемоційного зв`язку між батьком та донькою, що доводиться в тому числі поясненнями ОСОБА_4 ; адаптованість дитини до відносин у сім`ї позивача є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав відповідача.

Оскільки аргументи викладені позивачем на обґрунтування заявленого позову не спростовані в суді та не підтверджено дотримання найкращих інтересів дитини без позбавлення батьківських прав при наявності винної поведінки відповідача та реального нехтування обов`язками батька, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

А тому, керуючись ст. ст. 19, 81, 82,141, 263,353 ЦПК України , ст. ст.ст.164-166 СК України, суд ,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 11 квітня 2025 року.

Суддя: З.А.Чевилюк