РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2025 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі -

головуючого-судді Шевчик О.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Фурман Н.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району, Хмельницької області Курятніка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні селища Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_5 . В 2017 році шлюб між ними розірвано. Дочка проживає разом з ним. З квітня 2020 року відповідачка взагалі не цікавиться своєю дочкою, не забезпечує її матеріально, не зустрічається з нею, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, умовами проживання та в цілому не проявляє будь-якого інтересу до дитини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що мати дитини не виконує свої материнські обов`язки, не цікавиться її навчанням, станом здоров`я, духовним і моральним розвитком. З 2020 року мама дитину не бачила. Після розлучення з відповідачкою у 2017 році, вона брала до себе дитину два рази в 2018 році та один раз в 2019 році. На початку 2020 року дитина матір не бачила. Йому не відомо, чому припинилось спілкування матері та дитини, з початку війни матір не цікавилась дитиною. Дитина не хоче спілкуватись з мамою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Також зазначив про відсутність доказів того, що чиняться перешкоди у спілкуванні мами з дитиною. Крім того, протягом розгляду справи судом, відповідачка не намагалась зустрітись з дитиною.

Відповідачка подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що вони з позивачем розлучились 19.05.2017 року та за спільною згодою донька залишилась проживати з батьком. Це сталося через те, що вона не мала фінансових можливостей в повній мірі створити для дитини побутові умови, не мала освіти, роботи, не мала засобів для існування, адже молодою вийшла заміж і весь час проживала з чоловіком та займалась вихованням доньки, поки її не вигнали з їх квартири. Вона пішла на цей крок виключно через те, що з колишнім чоловіком проживають його батьки - дідусь і бабуся її доньки ОСОБА_5 , і вони могли надати їй належну опіку та догляд, адже колишній чоловік до моменту розлучення багато часу проводив на роботі і не приймав участі у її догляді взагалі.По 2020 рік позивач не чинив перешкод і вона бачилась зі своєю донькою кожні вихідні. Дочка любила її, вони чудово проводили час разом. Але невдовзі позивач почав створювати несприятливі умови для побачень, почав налаштовувати дитину проти неї. Спочатку він вимикав свій телефон, коли підходили дні їхніх побачень, потім взагалі він змінив номер свого мобільного телефону, також змінив номер телефону доньці. Коли вона приходила до квартири де вони проживали, їй ніхто не відчиняв.

У відзиві позивачка також зазначила, що на той час, вона була молода і в неї не вистачало ні правової обізнаності, ні фінансових можливостей для зміни ситуації на її користь, більше того, вона переживала за моральний стан доньки, адже ця ситуація могла негативно вплинути на її психіку. Станом на даний час вона перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є військовослужбовцем та через бойове поранення перебуває вдома. ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилась донька ОСОБА_7 .

Позивачка зазначила, що не має шкідливих звичок, ніколи не була наркозалежною чи алкозалежною, не має психічних захворювань, вона здорова, адекватна, самодостатня людина та має повне право, та велике бажання на відновлення гарних стосунків з донькою, на піклування про неї та має право бути присутньою в її житті як мати. Вона має можливість фінансово приймати участь у її вихованні та становленні.

Зазначає, що з початку повномасштабного вторгнення позивач у будь який час може бути мобілізований, а вона може взяти на себе обов`язок піклування та утримання дочки. У зв`язку з наведеним, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала позицію, зазначену у відзиві на позов.

Пояснила, що до 2020 року вона бачилась з дитиною. Кожен тиждень вона брала ОСОБА_5 до себе, якщо батько не перешкоджав. Вони гуляли, гралися, їли смаколики. Наприклад, в п`ятницю вона дитину забирала, а в неділю ввечері привозила до батька. Вона хотіла брати дитину на літо, на канікули, але батько дитини забороняв. Коли почався коронавірус, вона поїхала жити до мами в село. Вона дзвонила до дитини, але її номер заблокували. В 2020 році вона з батьками приїхала до дитини на день народження та хотіла налагодити відносини, але батько дитини не пустив та сказав, що все буде через суд. Загалом в 2020 році вона кілька разів приїжджала за місцем проживання позивача, щоб побачитися з дочкою, але їй не відкривали. В школу до дитини вона не ходила, бо не хотіла завдати їй психологічної травми.

Зазначила, що хоче бачитися з дитиною, любить дитину, але позивач забороняє їй. При цьому, дитина має право спілкуватись з мамою. Крім того, в ОСОБА_5 є сестра, і вона має про це знати. Вказала, що її помилка в тому, що вона не звернулась до органу опіки з приводу побачень з дитиною, однак, має намір це зробити.

Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини вона підписала не розуміючи, що підписує, чоловік сказав, що це для того, щоб дитина була у місті. Вони розійшлись та домовились, що дитина залишиться з батьком, а вона мала такі ж права згідно з договором. На той час вона звільнилась з роботи, не мала фінансів, не мала постійного місця проживання, почався коронавірус, потім війна. Вона думала, що дитині буде краще з батьком, дідусем та бабусею, так як вона не може забезпечити дитині належні умови життя.

Вона цікавилася життям дитини, зокрема, спільні знайомі їй казали, що з дитиною все добре. Крім того, чоловік її рідної сестри ремонтував машину у позивача і теж казав їй, що з дитиною все добре.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення підтримують висновок органу опіки і піклування Хмельницької міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.89).

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.01.2012 року (а.с.7).

Шлюб між сторонами, зареєстрований 16.07.2011 року, розірвано, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.05.2017 року (а.с.8).

На даний час неповнолітня ОСОБА_4 проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні, що підтверджується поясненнями позивача, малолітньої ОСОБА_4 та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, згідно з якою ОСОБА_1 , в тому числі разом із дочкою ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

04.05.2017 року сторони уклали Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Савіцькою І.Л. (а.с.9-10).

Згідно з п.1.3 вказаного Договору, місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька. У разі зміни місця проживання дитини, батько зобов`язується попереджувати матір письмово із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання.

Відповідно до п.п.2.1.,2.2. Договору мати має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дитиною, в тому числі у будь-який день тижня та у будь-який час, а також має право, за попередньою домовленістю з батьком, брати дитину до себе за місцем свого проживання у вихідні дні. У період канікул кожен з батьків має право проводити більше часу разом з дитиною та відпочивати разом з нею на території України або за кордоном. У разі одночасного виїзду, перевага першої поїздки надається батькові, а далі у порядку черговості.

Відповідно до п.п.3.1.,3.1.1. Договору батько зобов`язується: піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін. Батько зобов`язується не перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю.

Відповідно до п.п.3.2.,3.2.1.,3.2.2 Договору мати зобов`язується: брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини незалежно від стосунків з батьком. Надавати необхідне матеріальне забезпечення, за згодою батька купувати одяг, взуття та особисті речі для дитини (а.с.9-10).

Згідно з декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 25.06.2018 року, ОСОБА_1 , як законний представник малолітньої ОСОБА_4 , уклав договір про медичне обслуговування з лікарем-педіатром (а.с.12).

Згідно з довідкою Хмельницької середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів №20 за №117/01-42 від 08.06.2023 року, ОСОБА_4 2012 року народження, дійсно навчається у даному закладі освіти у 6-А класі. Батько учениці бере участь у вихованні дитини, цікавиться навчально-виховним процесом, моральним та духовним розвитком ОСОБА_5 . Відвідує батьківські збори та приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню доньки. ОСОБА_3 - мати учениці, з учителями не спілкується, школи не відвідує, навчанням, поведінкою та духовним розвитком дитини не цікавиться (а.с.13).

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивач хрестив її дочку. Вони з позивачем проживають в одному будинку, вона знає сторони з народження ОСОБА_5 . ОСОБА_5 вона бачить щодня, вихованням дівчинки займається батько та його батьки. Відповідачка кілька разів брала дитину до себе, але після того, як дитина пішла до школи, свідок маму дитини не бачила. Зазначила, що ОСОБА_5 жаліється її дитині, так як вони є подругами, що в неї немає мами. Після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розійшлися, ОСОБА_10 нічим не допомагала, один раз прийшла до дитини на перший дзвоник.

Свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача, суду показала, що вони прийняли ОСОБА_12 (відповідачку) як рідну дитину, спочатку було все добре, народилась внучка. Мама добре ставилася до дитини. З 2017 року вони розлучені.

Свідок зазначила, що вони з чоловіком проживають разом з сином і внучкою. Вона не пам`ятає, коли мама дитини бачила дочку останній раз, це було приблизно 4-5 років назад. Син не перешкоджає спілкуванню матері та дитини.

Крім того, в судовому засіданні малолітня ОСОБА_13 ОСОБА_5 пояснила, що не бачила маму приблизно 5 років, а до того вони бачились та добре спілкувались. В мами немає її номеру телефону. Мама не хоче з нею спілкуватись. Зазначила, що вже другий рік ходить в художню школу, яку оплачує батько. Вона була присутня на комісії з питань захисту прав дитини.

Малолітня ОСОБА_4 вказала, що коли вона спілкувалася з матір`ю, конфліктних ситуацій не було, все було добре і вона ще подумає над питанням щодо позбавлення матері батьківських прав.

Згідно з висновком органу опіки і піклування Ярмолинецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради від 10.12.2024, вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85-88).

Згідно з висновком органу опіки і піклування Хмельницької міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.92-93).

Вирішуючи позов, суд виходить з наступного.

Статтею 51 Конституції Українивизначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно зпостановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частинами 1,2,4 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у свої рішеннях зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19 та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст.81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання нею батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача.

Однак, позивач не надав доказів свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання нею батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав.

Зокрема, суд враховує пояснення відповідачки в судовому засіданні про те, що до 2020 року вона регулярно (кожен тиждень) брала ОСОБА_5 до себе, якщо батько не перешкоджав. Вона хотіла брати дитину на літо, на канікули, але батько дитини забороняв. Коли почався коронавірус, вона поїхала жити до мами в село. Вона дзвонила до дитини, але її номер заблокували. В 2020 році вона з батьками приїхала до дитини на день народження і хотіла налагодити відносини, але батько дитини не пустив та сказав, що все буде через суд.

Зазначені обставини позивач не спростовував, зазначивши лише, що не знає чому позивачка перестала спілкуватися з дитиною.

Також суд бере до уваги пояснення позивачки про те, що вона хоче бачитися з дитиною, любить дитину, але позивач забороняє їй, у зв`язку з чим вона має намір звернутися до органу опіки з приводу побачень з дитиною та шкодує, що не зробила це раніше.

Крім того, стороною позивача не надано доказів того, що відповідачка страждає на алкогольну та/або наркотичну залежність.

Також не надано доказів того, що відповідачка притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, вчиняла насильство щодо до неї тощо.

При цьому, суд критично оцінює посилання у висновку органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради (а.с.85-88) на те, що в 2020 році відповідачка забрала до себе дитину на кілька днів, між матір`ю та її співмешканцем стався конфлікт, дитина зателефонувала до батька та попросила забрати її від матері, оскільки в судовому засіданні як відповідачка, так і неповнолітня ОСОБА_4 , вказали, що вони між собою добре спілкувалися, проводили разом час і конфліктів у них не виникало.

Враховуючи пояснення в судовому засіданні відповідачки, встановлено, що мати бажає подальшого спілкування з дитиною, а заслухавши думку неповнолітньої ОСОБА_4 та свідків, встановлено, що дитина потребує такого спілкування.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що позивач не довів того факту, що відповідачка з квітня 2020 року умисно ухиляється від виконання нею батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачка не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив із нею сімейних відносин не відповідає інтересам дитини.

Щодо висновку органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, на який посилається позивач, суд враховує таке.

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При цьому, висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі №401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі №932/2483/21).

Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які свідчили б про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`ю та психічному розвитку. Висновок не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Крім того, висновок не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності у такий спосіб захисту її прав.

При цьому, згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 , є недоцільним (а.с.92-93).

Зокрема, у вказаному висновку зазначено, що органу опіки та піклування не надано інформації, яка підтверджує винну поведінку ОСОБА_3 , свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання і утримання дитини, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Немає підтвердження, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 змінить життя дитини на краще.

Також, органу опіки та піклування не надано підтвердження того, що відповідачка є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину.

Таким чином, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 , оскільки зазначені у ньому обставини відповідають тим обставинам, які встановлені судом.

Вирішуючи даний позов, суд також враховує, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Натомість, необґрунтоване та передчасне (за відсутності підстав застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі №344/1107/23).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

Наявності таких обставин у цій справі не встановлено.

Оскільки позбавлення відповідачки батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

В силу ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі ст.164 СК України, керуючись ст.ст.12,76-81,141,259,263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради про позбавлення батьківських прав, відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2025 року.

Суддя Шевчик О.М.