Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1487/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 вважається днем смерті ОСОБА_5 батька позивача, із зазначеним місцем смерті, за останнім місцем реєстрації, в с.Мала Копаня Берегівського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.02.2024 року.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 126,0 кв.м., в тому числі житлова 50,5 кв.м., земельна ділянка площею 0,1100 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :00:001:0047, земельна ділянка площею 0,1500 га., яка розташована в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:002:0040.

Покійний ОСОБА_5 на день оголошення померлим був зареєстрований у АДРЕСА_1 . З ним на час смерті проживали, згідно довідки за №20.6-07/35 від 07.03.2025. року : дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( зареєстрований але не проживав).

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за ОСОБА_5 , так як постійно проживав за адресою яка вказана у Свідоцтві про смерть батька, як адреса його останньої реєстрації.

Окрім позивача спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України є мати позивача - дружина покійного ОСОБА_2 , яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини, син ОСОБА_4 , який був зареєстрований за даною адресою, але не проживав станом на 06.02.2024 року .

Також спадкоємцями являються діти покійного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 ,, які спадщину не прийняли.

Позивач зазначає, що спір за спадщину відсутній.

Позивач вказує, що прийняв спадщину, однак після звернення до державного нотаріуса отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачі будучи повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви, згідно яких заперечень проти вимог позивача немають, позовні вимоги визнають та просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядкуст. 223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 вважається днем смерті ОСОБА_5 батька позивача, із зазначеним місцем смерті, за останнім місцем реєстрації, в с.Мала Копаня Берегівського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.02.2024 року.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 126,0 кв.м., в тому числі житлова 50,5 кв.м., земельна ділянка площею 0,1100 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :00:001:0047, земельна ділянка площею 0,1500 га., яка розташована в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:002:0040.

Покійний ОСОБА_5 на день оголошення померлим був зареєстрований у АДРЕСА_1 . З ним на час смерті проживали, згідно довідки за №20.6-07/35 від 07.03.2025. року : дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( зареєстрований але не проживав).

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за ОСОБА_5 , так як постійно проживав за адресою яка вказана у Свідоцтві про смерть батька, як адреса його останньої реєстрації.

Окрім позивача спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України є мати позивача - дружина покійного ОСОБА_2 , яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини, син ОСОБА_4 , який був зареєстрований за даною адресою, але не проживав станом на 06.02.2024 року .

Також спадкоємцями являються діти покійного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 ,, які спадщину не прийняли.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем на день його смерті, що стверджується довідкою старости с.Малокопанської сільської ради Берегівського району Закарпатської області.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України є його дружина та діти відповідачі, які спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняли, із заявою при прийняття спадщини у нотаріальну контору не зверталися, та не заперечую проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем. Дружина спадкодавця відповідач ОСОБА_2 , подала заяву про відмову від прийняття спадщини.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягаєст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Стойки С.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, але отримав відмову, оскільки позивачем не представлено оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Також позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на спадкове майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з цим з матеріалів справи встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове у позивачки відсутні.

КП Виноградівське РБТІ здійснило технічну інвентаризацію житлового будинку. Виготовлено технічний паспорт.

Відповідно до Довідки КП Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації № 699 від 24.07.2024 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Малокопанською сільською радою від 20.06.2006 на підставі рішення виконкому Малокопанської сільської ради за № 3-2 від 13.06.2006 року.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3. ст.3 Закону України"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382ч.2, ст.392 ЦК України).

Належність земельних ділянок спадкодавцю підтверджується наступними доказами.

Так, згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 26.06.2024 року на обидві земельні ділянки у розділі «Відомості про право власності» вказано «Прізвище, власне ім`я, по батькові ОСОБА_5 », «Документ що посвідчує право власності Державний акт від 28.12.2009 ЯИ 051558», а також «Документ що посвідчує право власності Державний акт від 27.08.2010 ЯК 638274, тобто обидві земельні ділянки рахувались за власником ОСОБА_5 на підставі одного право установчого документа державного акту.

Оригінал Державного акту втрачено.

Відповідно до вимог ст.116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.5,16,328,392,1218,1220,1222,1225,1261,1265,1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після оголошення померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 батька ОСОБА_5 , а саме на :

- завершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 126.0 кв.м., в тому числі житловою 50,5 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

- на земельну ділянку площею 0,1100 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :00:001:0047, із вказаним власником ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_3 ), на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯИ №051558 виданого 30 липня 2008 року Малокопанською селищною радою Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №86,

- земельну ділянку площею 0,1500 га., яка розташована в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:002:0040, із вказаним власником ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_3 ) на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯК №638274 виданого 30 липня 2008 року виданого Малокопанською селищною радою Виноградівського району Закарпатської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №01.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ГоловуючийВ. В. Леньо