Номер провадження 2-о/754/277/25
Справа № 754/5463/25
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст.315-318 ЦПК України при поданні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва суду з вище зазначеною заявою про встановлення факту смерті.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 ЦПК України)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При цьому, як роз`яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, за участю заявників і заінтересованих осіб.

Встановлено, що заява не відповідає вимогам ст.ст. 316- 317 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту заяви заявник просить встановити факт смерті брата ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Покровськ Донецької області, в порядку ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦСу зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

При цьому, з матеріалів заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 є братом заявника, смерть котрого настала за нез`ясованих обставин, а саме останній перестав виходити на зв`язок і по спливу 5 днів місцеві мешканці виявили його тіло у підвалі будинку АДРЕСА_1 .

Заявник деталізує, що померлий облаштував підвал для тимчасового перебування та захисту від обстрілів. Після пролому стіни біля вхідних дверей було знайдено тіла двох осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без видимих слідів насильницької смерті. У зв`язку зі складною безпековою ситуацією місцеві мешканці поховали ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у дворі будинку АДРЕСА_1 . В якості підтвердження зазначеного, заявнику було надіслано засобами зв`язку фото та відео з місця виявлення тіла померлого і поховання.

Варто зауважити, що інших доказів, окрім копії паспортів, свідоцтва про народження та USB флеш-накопичувача із вмістом відео файлів та фото, заявником до матеріалів надано не було.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією, передбаченою пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, та іншою територією України збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією, передбаченою пунктом 3 частини першої цієї статті, та іншою територією України визначається рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

У свою чергу, Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 визначено перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях.

Варто зауважити, що станом на дату надходження заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, правовий статус міста Покровськ Донецької області рішенням Ради національної безпеки і оборони України не визначений, а тому не регулюється нормативно-правовими актами України.

Водночас, загальновідомим є факт, що місто Покровськ Донецької області перебуває під постійними ворожими обстрілами у зв`язку з збройною агресією рф проти України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Вищевикладене свідчить про те, що законодавець розрізняє справи про встановлення юридичних фактів смерті особи, в тому числі на окупованих територіях держави.

Водночас варто зауважити, що правильність визначення заявником вимог заяви впливає на процесуальний порядок підготовки справи до судового розгляду та строк її розгляду, а також порядок звернення такого рішення до виконання.

Зважаючи на викладене, для усунення недоліків з метою правильного та своєчасного розгляду заяви та подальшого виконання судового рішення заявнику необхідно визначити порядок розгляду заяви з посиланням на норми законодавства.

Слід також врахувати позицію Верховного Суду, у постановах від 26.04.2023 у справі №337/3725/22 та від 29.03.2023 у справі №653/8033/22 де вказано, що підставою для встановлення факту смерті, зокрема й на підставі ст. 317 ЦПК України є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Такими доказами можуть бути письмові докази, речові докази, висновки експертів, довідки про смерть, тощо.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, заявнику необхідно усунути недоліки заяви шляхом визначення порядку розгляду заяви з посиланням на норми законодавства, а також наданням доказів, зокрема фото в друкованому виді, заяв про допит свідків та інших речових доказів (за наявності), що мають значення для розгляду справи та встановлення дійсних її обставин.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись вимогами ст.ст. 185, 317, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті- залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків терміном у 3 (три) дні з моменту отримання копії ухвали суду.

На виконання даної ухвали суду заявнику подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Саламон О.Б.