Провадження № 2/127/5937/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Милого Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб між сторонами зареєстрований 22.01.1983 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 142.

Позивач зазначив про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з різними поглядами на життя та прагненнями, втратою почуттів любові та поваги. В результаті чого з 2019 року сторони перестали проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, розуміти один одного, шлюбні відносини припинились. Позивач також зазначив, що в результаті тривалих роздумів та розмов сторонами було прийнято спільне рішення, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Тому подальше збереження сім`ї стає неможливим, що суперечить інтересам позивача та дітей.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2025 року відкрите спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 25.02.2025 року за клопотанням представника відповідача здійснено перехід до розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що бажає зберегти сім`ю та просила надати строк для примирення.

Представник позивача заперечив щодо надання строку для примирення та суду пояснив, що рішення позивача про розлучення є остаточним та зміні не підлягає. Усім членам родини відомо про намір ОСОБА_1 розлучитись, діти дорослі (по 41 та 38 років) і вони спокійно сприймають розлучення батьків. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2024 р. постановлено визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Керуючись ч. 2 ст. 111 СК України, якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.

Позивач зазначила про те, що до червня 2024 р. домашнього насильства не було. Але і відносно позивача ОСОБА_1 в справі №127/18700/24 винесено постанову від 04.06.2024 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між сторонами зареєстрований 22.01.1983 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 142.

Позивач зазначив про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з різними поглядами на життя та прагненнями, втратою почуттів любові та поваги. В результаті чого з 2019 року сторони перестали проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, розуміти один одного, шлюбні відносини припинені. Позивач також зазначив про те, що в результаті тривалих роздумів та розмов сторонами було прийнято спільне рішення, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не можливо. Тому подальше збереження сім`ї стало неможливим та суперечить інтересам позивача та дітей.

Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Позивач не наполягав на стягненні витрат із сплати судового збору з відповідача.

Керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований 22.01.1983 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №142.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 10.04.2025 р.

Суддя