ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/350/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/2727/23 Категорія: 305010100 Бесараб Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року

м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2024 року, у складі судді Бесараб Н.В., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що 03.03.2022 о18:00 год на а/д Н-16 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_2 ), автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , якого постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.07.2022року визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, провадження закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не є реабілітуючою ознакою для винуватця ДТП.

На момент ДТП автомобіль «Renault» був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту №105523Га/05АВ від 28.09.2021 року.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX3295779 від 21.06.2022 року, страхового акту №ARX3390424 від 19.10.2022 року, страхового акту №ARX3339717 від 14.09.2022 року та умов договору страхування №105523Га/05АВ від 28.09.2021 року, розмір страхового відшкодування склав 182987,89 грн., яке АТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen» (д.н.з. НОМЕР_3 ) була застрахована в АТ СГ «ТАС» згідно полісу №АТ/1793952, де встановлено ліміт відповідальності АТ СГ «ТАС» в розмірі 130000 грн., франшиза - 2500 грн.

07.11.2022 року АТ СГ «ТАС» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 127 500 грн (ліміт відповідальності АТ СГ «ТАС» в розмірі 130000 грн., 2500 грн. франшизи).

За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 55487,89 грн. (182987,89 грн. - 127500 грн. = 55487,89 грн.).

З метою досудового врегулювання спору позивач 29.06.2023 року направив відповідачу претензію про регресивні вимоги за вих. №СУ/011027/4-1, яка була отримана відповідачем 04.07.2023 року, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

З огляду на вищевикладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму залишку боргу в розмірі 55487,89 грн. та витрати сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в сумі 55 487 грн 89 коп. та судові витрати за сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд мотивував тим, що до позивача в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винуватця ДТП - ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault».

Суд дійшов висновку, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа винуватець ДТП, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, мотивуючи тим, що позивачем надано заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в сумі 177 389 грн 51 коп. Натомість, позивач ставить вимогу про стягнення шкоди в розмірі 182 987 грн 89 коп, що вказує на фальсифікацію доказів та штучне збільшення розміру шкоди.

Скаржник вважає, що перелік робіт, вказаних у ремонтній калькуляції не відповідає переліку запасних частин, які були придбані для ремонту та виконувались ремонті роботи, які не пов`язані з ушкодженнями транспортного засобу внаслідок ДТП.

Наголошує на неповноті судового розгляду, через неврахування судом наступних обставин:

-відсутність проведення експертних досліджень, автотоварознавчих робіт;

-ФОП ОСОБА_4 , який отримав кошти за проведення ремонтних робіт не є особою, з якою укладено договір на здійснення ремонту автомобіля;

-ремонтна калькуляція суперечить даним з протоколу огляду т/з в частині об`єму пошкоджень;

-т/з мав пошкоджену ліву задню дверку, про що ОСОБА_2 особисто вказала у заяві про подію та на виплату за договором добровільного страхування, що свідчить про те, що пошкодження цієї частини т/з сталося не внаслідок ДТП, яке мало місце 03.03.2022;

-фотографії, що надані позивачем не можуть бути доказом, оскільки мають погану якість зображення, яке також суперечить даним протоколу огляду т/з;

-ФОП ОСОБА_4 не є суб`єктом оціночної діяльності під час огляду КТЗ, не керувався методикою товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, та не врахував коефіцієнт зносу автомобіля;

-рахунок відновлювального ремонту не містить інформації щодо предмета доказування, тому, на переконання скаржника, не може бути належним доказом у справі;

-відсутній звіт про оцінку майна.

Скаржник звертає увагу, що суд розглянув справу без участі відповідача та його представника, які не були повідомлені про час та дату судового засідання, незважаючи на те, що їх неявка була вперше.

В суді першої інстанції відповідач наполягав на проведенні експертизи, яку суд не призначив, внаслідок чого поклав в основу рішення докази позивача, які належним чином не доведені.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Одночасно, в апеляційній скарзі скаржник ставить питання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, для встановлення розміру збитків, завданих власнику пошкодженого автомобіля «Renault».

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову складає менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року розгляд справи призначено у письмовому провадженні.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2024 року не в повній мірі відповідає вказаним вимогам, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2022 о 18:00 год на а/д Н-16 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_2 ), автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль «Renault» отримав механічні пошкодження.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.07.2022року у справі про адміністративне правопорушення №710/755/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Закриття провадження за вказаної обставини не є реабілітуючою ознакою для винуватця ДТП.

На момент ДТП автомобіль «Renault» був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту №105523Га/05АВ від 28.09.2021 року.

Власник пошкодженого автомобіля звернувся до АТ «СК «АРКС» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування, страхових актів №ARX3295779 від 21.06.2022 року, №ARX3390424 від 19.10.2022 року, № ARX3339717 від 14.09.2022 року та умов договору страхування №105523Га/05АВ від 28.09.2021 року, розмір страхового відшкодування склав 182987,89 грн., яке АТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen» (д.н.з. НОМЕР_3 ) була застрахована в АТ СГ «ТАС» згідно полісу №АТ/1793952, де встановлено ліміт відповідальності АТ СГ «ТАС» в розмірі 130000 грн., франшиза - 2500 грн.

Суд дійшов висновку, що до АТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2022 року.

24.08.2022 року позивач звернувся до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за вих.№6936/18/ЦВ. 07.11.2022 року АТ СГ «ТАС» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 127 500 грн (ліміт відповідальності АТ СГ «ТАС» в розмірі 130000 грн., 2500 грн. франшизи).

07.11.2022 року АТ СГ «ТАС» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 127 500 грн., тобто сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 55 487,89 грн.

Суд виснував, що до АТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З метою досудового врегулювання спору позивач 29.06.2023 року направив відповідачу претензію про регресивні вимоги за вих. № СУ/011027/4-1, яка була отримана відповідачем 04.07.2023 року, однак відповідач завдані збитки не відшкодував.

Задовольняючи позовні вимоги, суд застосував положення ст. 1191 ЦК України та дійшов висновку, що до ПрАТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого транспортного засобу.

Натомість, висновки суду щодо застосування положень ст. 1191 ЦК України та наявності в даному випадку правових підстав на пред`явлення страховиком ПрАТ «СК «АРКС» до відповідача вимог в порядку регресу є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про страхування» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Аналогічні висновки наведено у постанові ВС від 19.07.2023 у справі № 758/9052/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» №85-96/ВР від 07.03.1996 до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає шкода у порядку суброгації, а не у порядку регресу, як помилково визначив суд першої інстанції.

З огляду на те, що в позовній заяві позивач посилався на застосування ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та враховуючи те, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, і визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору і самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту, якщо позивач обґрунтовував цим свої позовні вимоги, проте помилково посилався на певні норми права, колегія суддів дійшла висновку, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції щодо визначення правових підстав для звернення позивача з відповідними вимогами, підлягає зміні з урахуванням наведених мотивів.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про невідповідність розміру шкоди, визначеної на підставі страхового акту, оформленого з урахуванням вартості відновлювального ремонту в сумі 177 389 грн 51 коп та заявленому у позовній заяві розміру завданих ДТП збитків, і як наслідок сплаченого страхового відшкодування в сумі 182 987 грн 89 коп.

Так, згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту №105523Га/05АВ від 28.09.2021, ОСОБА_2 застрахувала у СК «АРКС» (на даний час ПрАТ «СК «АРКС») майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням т/з «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 14.3. Договору виплата страхового відшкодування здійснюється на базі авторизованої СТО на вибір Страховика.

Пунктами 28.1., 28.12., 28.13., 28.13.3. Договору передбачено, що страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі заяви про подію та на виплату і Страхового акту, який складається страховиком. При пошкодженні т/з внаслідок страхового випадку, розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення т/з (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт. Кошторис збитків, складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого т/з на базі СТО з урахуванням рахунків СТО. Вартість частин, деталей та оздоблення береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. При пошкодженні т/з розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизі по відповідному ризику. При розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого т/з на базі авторизованої СТО на вибір страховика.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2022 (підписана 09.03.2022) ОСОБА_2 звернулася до страховика ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту, в якій вказала про ДТП, що сталася 03.03.2022 та перелік пошкоджень її застрахованого т/з.

Страховиком визнано вказаний випадок страховим та відповідно до страхового акту №ARX3295779 від 21.06.2022 року визначено суму страхового відшкодування належну ОСОБА_2 в розмірі 177 389 грн 51 коп., отримувачем якої вказано ФОП ОСОБА_4 , яким виставлено рахунок-фактуру №Ч1С-000080 від 31.05.2022 на оплату відновлювального ремонту на вказану суму.

До страхового акта долучено розрахунок страхового відшкодування на суму 177 389 грн 51 коп, виконаного на підставі рахунку-фактури №Ч1С-000080 від 31.05.2022.

Наведений рахунок-фактура складено на підставі даних ремонтної калькуляції від 21.06.2022, відповідно до якого вартість ремонту з урахуванням вартості ремонтних робіт та вартості запчастин складає 177 389 грн 51 коп.

Колегія суддів доходить висновку, що саме розмір страхового відшкодування в сумі 177 389 грн 51 коп, який визначено як вартість відновлювального ремонту, пошкодженого в результаті ДТП т/з, повинен братись за основу для визначення розміру збитків, які належать до стягнення з винуватця ДТП ОСОБА_1 на користь страховика ПрАТ «СК «АРКС», як фактично нового кредитора у цих правовідносинах, які визначаються шляхом різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, проведеною ПрАТ «СГ «ТАС».

Суд не надав належної оцінки доказам, долученим позивачем, зокрема, рахункам-фактурам № Ч1С-000146 від 07.09.2022 на суму 4121 грн 82 коп, №Ч1С-000158 від 05.10.2022 на суму 1 476 грн 56 коп, страховим актам, складеним 14.09.2022, 19.10.2022, підставою для нарахування страхової виплати в яких, вказано рахунок №Ч1С-000080 від 31.05.2022, що не узгоджується з даними цього рахунку, оскільки виплата страхового відшкодування за ним здійснена відповідно до платіжного доручення №895970 від 22.06.2022 на підставі страхового акту від 21.06.2022 на суму 177 389 грн 51 коп.

Судом не встановлено, на підставі яких доказів, позивач збільшив суму страхового відшкодування після проведеної оплати вартості відновлювального ремонту на суму 177 389 грн 51 коп, визначеної з урахуванням ремонтної калькуляції, яка включає в себе вартість нових запчастин та ремонтних робіт.

Крім того, колегія суддів враховує, що після виплати позивачем страхового відшкодування в сумі 177 389 грн 51 коп, страховик звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування (далі-заява) до ПрАТ «Страхова група «ТАС», як страховика цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_1 .

Із змісту заяви вбачається, що відповідно до умов договору страхування, розмір страхового відшкодування (розмір збитку) склав 177 389 грн 51 коп., яку ПрАТ «СК «АРКС» просило сплатити їм на рахунок.

Отже, позивач у заяві безпосередньо визначив розмір збитку, завданого власнику пошкодженого в результаті ДТП т/з, яку позивач 22.06.2022 виплатив як страхове відшкодування ОСОБА_2 , в розмірі 177 389 грн 51 коп, та яку просив ПрАТ «Страхова група «ТАС» перерахувати на рахунок.

Тому інші рахунки-фактури, страхові акти та розрахунки страхового відшкодування з відповідними платіжними дорученнями на суму 4 121 грн 82 коп.,1476 грн 56 коп, які надані позивачем, колегія суддів оцінює критично, оскільки останнім не доведено підстави для збільшення суми страхового відшкодування, нарахування страхових виплат та їх перерахування ФОП ОСОБА_4 .

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що розмір заявлених до відповідача вимог про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягає зменшенню на суму 5 598 грн 38 коп., та складатиме 49 889 грн 51 коп, який є обґрунтованим та підтвердженим достатніми та належними доказами у справі.

Доводи скаржника про неповноту судового розгляду в частині відсутності проведення експертних досліджень, автотоварознавчих робіт, відсутність зазначення предмета дослідження в рахунку-фактурі на проведення відновлювального ремонту, що, на думку скаржника, свідчить про неналежність цього доказу, колегія суддів оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, в рахунку-фактурі №Ч1С-000080 від 31.05.2022 на проведення відновлювального ремонту в примітці вказано д.н.з. пошкодженого автомобіля «Renault», чим спростовуються наведені твердження скаржника. Крім того, даний рахунок складено на підставі даних ремонтної калькуляції від 21.06.2022.

Відповідно до п.27.2 Договору добровільного страхування, розмір завданих збитків визначається страховиком з урахуванням дефектної відомості, автотоварознавчої, автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи, акта огляду т/з, висновку спеціаліста, страховика, сертифікату аварійного комісара, документа, складеного компетентними органами про обставини, час, місце події із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого об`єкта страхування чи його частин, документа, що містить розрахунок витрат на компенсацію скоєних збитків (зокрема калькуляція СТО).

Тобто Договором передбачено перелік документів, на підставі яких страховик визначає розмір завданих збитків.

Відповідно до матеріалів справи, позивач визначив розмір страхового відшкодування на підставі кошторису збитків, яким є ремонтна калькуляція СТО, протоколу огляду т/з, акту огляду т/з, що узгоджується з умовами Договору, а тому протилежні доводи скаржника про визначення позивачем розміру страхового відшкодування без проведення експертних досліджень, колегія суддів відхиляє за безпідставністю, оскільки Договором передбачено право страховика, а не обов`язок, проводити таке дослідження для визначення пов`язаності пошкоджень із заявленою подією.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про відсутність договору між страховиком та ФОП ОСОБА_4 на виконання ремонтних робіт, оскільки договором №265/07-2017 Д-ро про співпрацю від 11.07.2017, укладеним між ПрАТ «СК «АХА» (правонаступником якої є позивач) та ФОП ОСОБА_4 , останній прийняв на себе зобов`язання щодо здійснення робіт, пов`язаних з ремонтом автомобілів страхувальників, що знаходяться під страховим захистом страховика.

Відповідно до цього договору, з урахуванням додаткової угоди №5 від 01.04.2021, місцем виконання робіт є: АДРЕСА_1 , що узгоджується з адресою, вказаною у ремонтній калькуляції та даними рахунку-фактури №Ч1С-000080 від 31.05.2022.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Підстав для задоволення клопотання скаржника та призначення судової автотоварознавчої експертизи, колегія суддів не вбачає, оскільки таке клопотання було відтерміноване самим відповідачем та його представником, та надалі ними не підтримано в суді першої інстанції.

Доводи скаржника щодо неповідомлення його та представника про судове засідання 26 листопада 2024 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з матеріалами справи (а.с. 49, 50 т.3), відповідач та його представник адвокат Бабенко Р.В. були повідомлені, шляхом направлення СМС повідомлення на вайбер. Про згоду на отримання судових повісток, шляхом направлення СМС повідомлень, відповідач та адвокат Бабенко Р.В. особисто написали заяви із зазначенням номерів мобільних телефонів, на які направляти повідомлення, що підтверджується заявками на отримання судових повісток повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення (а.с. 134, 135 т.1).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції допустився помилкових висновків щодо визначення правової підстави позовних вимог страхової компанії ПрАТ «СК «АРКС» до заподіювача шкоди ОСОБА_1 та не надав належну оцінку доказам щодо розміру шкоди, яку належить стягнути з відповідача за завдання шкоди внаслідок ДТП, рішення суду підлягає зміні, шляхом викладення мотивувальної частини постанови в редакції цієї постанови та зменшення розміру шкоди, яку належить стягнути з відповідача із 182 987 грн 89 коп до 177 389 грн 51 коп.

На підставі положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача та зміною рішення суду першої інстанції, зміні підлягає розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2024 року у даній справі змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови та зменшивши суму шкоди, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» з 182 987 грн 89 коп до 177 389 грн 51 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2603 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 120 грн 78 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков