Справа № 450/2612/23 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/441/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувшив порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року в складі судді Добош Н.Б. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У червні 2023 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 31.07.2018 року у розмірі 60 222 грн. 14 коп.

Вимоги обгрунтовані тим, що відповідачка ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.07.2018, згідно із якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням та станом на 22.02.2023 загальна заборгованість складає: 60222 грн. 14коп., з яких: 48707 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11514 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач АТ КБ «Приватбанк», вважає незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув справу упереджено, оскільки встановив факт розголошення конфіденційної інформації відповідачкою, проте відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог, помилково зазначивши у рішенні, що позивачем не надано належних доказів, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При цьому апелянт покликається на висновки Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц, де вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач свїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15.

Звертає увагу на те, що кримінальне провадження №0000231 порушено за ч.1 ст. 190КК України, яке в подальшому змінено на ч.4 ст. 190 КК України.

Наголошує, що безпесередня участь ОСОБА_1 у списанні кредитних коштів підтверджується тим, що саме вона перейшла за посиланням на ОЛХ доставку і після чого відбулось списання кредитних та власних коштів з її картки. Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним обставинам і прийшов до помилкового висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у списанні кредитних коштів. Також, суд не надав належної оцінки тій обставині, що списання коштів відбулось через сайт www.IPAY/UA за посиланням ОЛХ доставку. Докази того, що вказаний веб сайт належить АТ КБ «Приватбанк» в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що відповідальність за списання кредитних коштів на веб сайтіwww.IPAY/UA за посиланням на ОЛХ доставку повинен нести АТ КБ «Приватбанк» і при цьому враховуючи визнану ОСОБА_1 ту обставину, що для списання коштів вона особисто передала свої дані на вказаному сайті.

Враховуючи наведене, вважає, що суд порушив порядок, встановлени для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційу скаргу, який сформований в системі «Електронний Суд» 25.03.2025 відповідачка ОСОБА_2 висловила свої заперечення. Вважає рішення законним та справедливим, а доводи позивача необгрунтованими та маніпулятивними.

Додає, що саме через недотримання позивачем реальних стандартів безпеки платежів 3D Secure - списання 18.06.2022 кредитних коштів з рахунку відповідачки стало можливим з ініціативи шахраїв, а не законного держателя платіжної картки, окільки для дотримання стандарту 3D Secure позивач зобов`язаний був надіслати відповідачці одноразовий пароль для підтвердження окремо кожного з платежів, ініційованого шляхом введення контрольних даних карти. Позивач не надав доказів виконання свого обов`язку дотримання таких стандартів безпеки платежів 3D Secure, вказавши на те, що в комплексах даної інформації не виявлено.

Вказує на те, що позивач міг перевірити геопозиціонування телефону відповідачки 18.06.2022 та одразу після першої підозрілої транзакції не допустити наступного несанкціонованого списання коштів з рахунку відповідачки, що відбулось з нетипової IP адреси, з нетипового мобільного пристрою. Однак позивач цього не зробив.

Додатково звертає увагу суду на те, що до позовної заяви позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого вбачається, що відповідачка кредитними коштами не користувалась з жовтня 2020 року по дату вчинення шахрайських дій 18.06.2022, що додатково підтверджує, що операції зі списання 18.06.2022 кредитних коштів з рахунку відповідачки не було типовими діями споживача банківських послуг.

Розмір кредитного ліміту на картці відповідачки визначався не нею, а позивачем під час перевидачі картки 21.02.2022. Це додатково підтверджує недобросовісність дій позивача та не вжиття ним можливих та необхідних заходів з метою недопущення втрати грошових коштів з рахунку відповідачки через шахрайські дії, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 28.06.2022.

Окрім того, вказує на те, що введення на сайті продажів для збереження там даних платіжної картки є звичайною практикою споживача при оплаті в інтернеті, адже це дозволяє щоразу під час оплати не вводити повні реквізити картки, а обравши картку підтвердити платіж за стандартом 3D Secure - шляхом введення надісланого банком одноразового паролю. Подібні дії не можуть вважатись розголошенням контрольних даних клієнтом банку.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 31 липня 2018 року відповідачкою ОСОБА_1 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Своїм підписом відповідачка підтвердила отримання від банку інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту.

Згідно із довідкою за кредитним договором ОСОБА_1 видано кредитні картки «Універсальна» з датою відкриття 31.07.2018, з терміном дії до 05/22; з датою відкриття 16.08.2018 з терміном дії до 07/22; з датою відкриття 21.02.2022 з терміном дії до 02/26.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , відбувалась зміна кредитного ліміту: 31.07.2018 - встановлено кредитний ліміт у розмірі 600,00грн.; 22.11.2019 змінено кредитний ліміт - 6000,00грн.; 21.02.2022 - збільшено кредитний ліміт до 50 000,00грн.

Згідно із розрахунком заборгованості за договором б/н від 31.07.2018, укладеним між Приватбанком та ОСОБА_1 , загальна заборгованість відповідачки за договором станом на 22.02.2023 року складає: 60222 грн. 14 коп., з яких: 48707 гн. 24 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11514 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками.

Відмовляючи у стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачкою дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Долученими матеріалами кримінального провадження № 0000231 за ч. 4 ст.190 КК України підтверджується, що спірні операції 18.06.2022 здійснені з використанням номеру телефону відправника , який не являється фінансовим номером телефону клієнта ОСОБА_1 , та не відповідає інформації, зазначеній у висновках службової перевірки АТ КБ «Приватбанк», затвердженого 11.07.2024 директором макрорегіонального управління АТ КБ «Приватбанк».

Будь якими доказами не підтверджено, що відповідачка своїми діями самостійно здійснювала зміну свого фінансового номеру для закріплення за своєю банківською карткою.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» 16, який згідно відповіді ТОВ «Універсальна дата центр» був закріплений за банківською карткою потерпілої ОСОБА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення, та у період часу з 14год 24хв 45сек по 15год 40хв 46 сек 18.06.2022 користувач даного мобільного номеру мав вихідний дзвінок та доступ до інтернету, на час початку з`єднань, останній перебував у базовій станції, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Твердження представника позивача про те, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, оскільки вона ввела дані банківської картки на фішинговому сайті, належними та допустимими доказами не доведене.

Доказів того, що ОСОБА_1 самостійно вчинила чи передала третім особам підтвердження ініціювання операцій з переказу коштів за спірними операціями 18.06.2022 із застосування технології «3D-secure», позивачем не представлено. Таким чином, доводи позивача з цього приводу не підтверджені жодними доказами.

За висновками суду, обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, в ході судового розгляду здобуто не було.

Окрім того, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 після виявлення спірних операцій невідкладно повідомила банк про такі операції, а саме 18.06.2024р. о 17:29:59.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень статей 1048-1052 ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.07.2018 відповідачка ОСОБА_1 звернулася із заявою-анкетою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Водночас дана анкета не містить не містить зазначення кредитного ліміту за платіжною карткою, тип кредитної картки, відсоткової ставки, порядок плати тіла кредиту, відсотків, строку повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» надано ОСОБА_1 три картки «Універсальна», остання з яких 301860 видана 21.02.2022 зі строком дії 02/26.

За довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування 21.02.2022 кредитний лімт збільшено до 50000 грн.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» посилалося на Умови та правила надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» від 31.07.2018 не містить зазначення умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитом.

Надані Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису позичальника ОСОБА_1 .

Крім того, не є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору паспорт споживчого кредиту, який містить підпис ОСОБА_1 , оскільки підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

За вимогами частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

У даному випадку строк (термін) виконання боржником обов`язку щодо повернення кредитних коштів, визначений моментом пред`явлення вимоги, а тому кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Зокрема, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відтак, право Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з виконання ОСОБА_1 зобов`язання з повернення отриманої суми кредиту є передбачуваним.

Однак, заперечуючи проти стягнення заборгованості у розмірі, визначеному банком, відповідчачка стверджувала, що 18.06.2022 з її рахунку в АТ КБ «Приватбанк» через шахрайській дії були викрадені її особисті кошти в сумі 46696,02грн. та кредитні кошти банку в сумі 49907,24грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з приводу шахрайських операцій до відділу кіберполіції 19.06.2022р., номер звернення 219598, ЄО №1323 від 21.06.2022р. направлено до Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області.

Згідно із витягом з ЄРДР, 28.06.2022 зареєстровано кримінальне провадження №0000231 за ч.1 ст.190 КК України із зазначенням короткого викладу обставин: 18.06.2022 невідома особа, шахрайським способом, шляхом обману та зловживання довірою під приводом купівлі валізи в мережі інтернет - сайт «ОЛХ» заволоділа грошовими коштами в сумі 96603,26грн.

У витягу з ЄРДР від 26.11.2024 зазначено, що правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000231 змінена на ч. 4 ст.190 КК України із зазначенням короткого викладу обставин: 18.06.2022 невідома особа, перебуваючи у невстановленому місці, під приводом купівлі валізи через інтернет-сайт «ОЛХ» шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами в сумі 96 603,26 грн.

Згідно із висновком, затвердженого 11.07.2024 Директором макрорегіонального управління АТ КБ «Приватбанк» Якимів А.М., службову перевірку з приводу позову АТ КБ «ПриватБанк» до клієнта ОСОБА_1 вважати завершеною та зазначено, що клієнт ОСОБА_1 під впливом невідомих осіб перейшла на фішинговий сайт OLX-доставки за посиланням, яке було надано шахраями вказавши конфіденційну банківську інформацію номер картки, термін дії картки та CVV - код картки. ОСОБА_1 надала доступ до свого аккаунту Приват24 сторонньому мобільному пристрою. Відбулось несанкціоноване додавання картки клієнта ОСОБА_1 в платіжну систему GooglePay в її аккаунті Приват24. Як наслідок, через платіжну систему GooglePay були здійснені чотири платежі на суму 96603,26 грн. на невстановлений ресурс RaiffeisentBank.

Також у даному висновку зазначено, що за 18.06.2022 зафіксовано чотири спірні транзакції усі через термінал С0146982 мерчантRaiffeisentBank на невстановлені рахунки: 15:03:54 на суму 25381,28грн.; 15:04:20 на суму 25519,18грн.; 15:04:40 на суму 26265,20грн.; 15:05:06 на суму 19437,60грн. Всього на суму 9603,26грн., з яких 50 000,00грн. є кредитними коштами.

В ході вивчення логів входів в акаунт Приват24 встановлено, що усі входи 18.06.2022 також відбувались з фінансового мобільного номеру НОМЕР_1 , який є типовим для клієнта ОСОБА_1 та рахується за нею з 31.07.2018 по теперішній час.

Крім цього Sim-картка типового мобільного номеру НОМЕР_1 перебувала в типовому мобільному пристрої iPhone 9.2 IMEI B91253DA****, операційної системи IOS версія 14.2.

За 18.06.2022 зафіксовано один вхід в аккаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 з нетипового мобільного пристрою 2201117TY/Redmi, операційна система Android, версія 11 IMEI b8e1672896t178dc. Вхід з нетипової ІР адреси НОМЕР_2 , яка належить ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно даних ПК банку нікому з клієнтів не належить.

Вивчено дані ПК PanL по картці ОСОБА_1 . Кошти були перераховані шляхом введення номеру картки, терміну дії та СVV2 для інтернет-платежів з використанням «3D-Secure» за допомогою платіжної системи GooglePay на сайті компанії - ipay.ua P2P, через термінал С0146982, мерчантRaiffeisentBank на невстановлені рахунки.

В ПК VoiceRecordSystem зафіксовано діалог з приводу спірних транзакцій за ініціативи клієнта ОСОБА_1 з фінансового номеру телефону НОМЕР_1 : НОМЕР_3 , який мав місце 18.06.2024 о 17:29:59 в ході діалогу ОСОБА_1 вказує, що вона перейшла за посиланням на OLX доставку і після чого відбулись списання кредитних та власних коштів з її картки. Оператор зі сторони банку вказує клієнту про те, що списання коштів відбувалось за допомогою ресурсу GooglPay. ОСОБА_1 вказує, що перейшла за посиланням та передала свої дані і не підтверджувала жодної операції на списання коштів з її картки. Оператор зі сторони банку сформувала заявку на повернення коштів. У поверненні коштів було відмовлено з коментарем відмова - «не Fraud(було введено «3D-Secure»).

З технічних причин SMS повідомлення за 18.06.2022 не збережені. Правилами застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України», затверджених постановою НБУ №130 від 27.11.2018 не передбачено збереження SMS повідомлень, тобто не є обов`язковим. SMS повідомлення зберігаються у програмних комплексах банку терміном до 1 року.

У програмних комплексах банку «Вхідна кореспонденція» рахується ухвала Франківського районного суду м.Львова від 13.07.2022 яка 21.06.2022 про надання матеріалів по кримінальному провадженні, була виконана зі сторони банку. В ухвалі наведено покази клієнта ОСОБА_1 де вказано, що 18.06.2022 вона намагалась реалізувати дорожню валізу на сайті OLX. Через месенджерViber з нею зв`язалась невідома особа жіночої статі з мобільного номеру НОМЕР_4 . В ході спілкування по месенджеру невідома особа запропонувала скористатись послугами OLX-доставки. ОСОБА_1 вказала, що не знає, як користуватись даним ресурсом. Невідома особа вказала, що оплатить товар, якщо ОСОБА_1 скористається даним ресурсом і надішле посилання на ресурс. ОСОБА_1 перейшла за посиланням, вказала свій номер картки, термін дії картки та CVV -код картки. Система видала помилку. Одночасно на мобільний номер ОСОБА_1 зателефонували з НОМЕР_5 (АТ КБ Приватбанк), але ОСОБА_1 не відповіла на вказаний дзвінок. В результаті за допомогою платіжної системи GooglePay відбулось списання коштів.

Згідно інформації на запит від 02.09.2022 Департаменту кіберполіції Управління протидії кіберзлочинам у Львівській області в рамках кримінального провадження №0000231, наданої ТОВ «Універсальна дата центр» ТОВ «Універсальна дата центр» листом № 120 від 06.09.2022 операції проводились за допомогою платіжного методу GooglePay:

18.06.2022 о 15:05:05, телефон відправника , сума 18690,00грн.; карта відправника 54708*1860, карта одержувача 536639*2669 ТАС Ком банк =115634, IP 46/211/229/187, статус - успішно;

18.06.2022 о 15:04:39, телефон відправника , сума 25255,00грн.; карта відправника 54708*1860, карта одержувача 536639*2669 ТАС Ком банк =115634, IP 46/211/229/187, статус - успішно;

18.06.2022 о 15:05:05, телефон відправника , сума 18690,00грн.; карта відправника 54708*1860, карта одержувача 536639*2669 ТАС Ком банк =115634, IP 46/211/229/187, статус - успішно;

18.06.2022 о 15:03:53, телефон відправника , сума 25255,00грн.; карта відправника 54708*1860, карта одержувача 536639*2669 ТАС Ком банк =115634, IP 46/211/229/187, статус - успішно.

Згідно протоколу огляду предметів від 26.04.2024р. при огляді файлу «5375_MSISDN» вбачається, що номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 , який згідно відповіді ТОВ «Універсальна дата центр» був закріплений за банківською карткою потерпілої ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення, та у період часу з 14год24хв 45сек по 15год 40хв 46 сек 18.06.2022р. користувач даного мобільного номеру мав вихідний дзвінок та доступ до інтернету, на час початку з`єднань, останній перебував у базовій станції, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаний період номер мобільного оператору ПрАТ «Київстар» знаходився в мобільному терміналі IMEI НОМЕР_7 та НОМЕР_8 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно із частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що в разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на час списання коштів (18.06.2022) платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунка в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного станомна 18.06.2022) користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно із пунктом 2 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі:

інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем;

відмови користувача від отримання повідомлень банку про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі (п.4 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року усправі № 686/17744/21 вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

У постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544св19), від 07 липня 2021 року у справі № 370/476/16 (провадження № 61-10242св20), від 17 грудня 2021 року у справі № 263/3704/19 (провадження № 61-1799св21) від 13 червня 2022 року у справі № 587/586/21 (провадження № 61-19319св21), від 24 січня 2024 року у справі № 758/14517/18 (провадження № 61-12347св23) викладені правові висновки про те, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц також зазнавено, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року в справі №176/1445/22 зазначив, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною в таких цивільних відносинах. Правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

За положеннями частини другої ст.614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, тобто споживача послуг.

Матеріалами справи встановлено, і це не заперечується сторонами, що 18.06.2022 внаслідок шахрайських дій невідомих осіб відбулися неправомірні перекази коштів з карти ОСОБА_1 в сумі 96603,26 грн., з яких 50000 грн. є кредитними коштами ОСОБА_1 а арешта власними коштами на рахунок невідомих осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що того ж дня, 18.06.2022, про безпідставне списання грошових коштів із банківського рахунку ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, після виявлення факту платіжних операцій, які вона не виконувала, ОСОБА_1 вчинила дії, передбачені пунктами 5, 6 розділу VI Положення № 705 щодо повідомлення емітента.

В свою чергу, банк не довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю, свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання таких банківських операцій як переказ коштів з рахунку позивача, їх перерахування не може достовірно підтверджувати ту обставину, що своїми діями чи бездіяльністю позивач сприяла розголошенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи позивача про те, що банком проведено службове розслідування, за наслідками якого встановлено, що ОСОБА_1 перейшла за посиланням ОЛХ доставку і після введення інформації про картку, з такої були списані кошти, спростовуються тим, що факт шахрайства відносно ОСОБА_1 підтвердився, а обставини внесення відповідачкою даних, не може достовірно підтверджувати те, що своїми діями чи бездіяльністю відповідачка сприяла розголошенню даних, які надали змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що представник позивача не надав суду беззаперечних доказів на спростування доводів відповідачки та не довів, що ОСОБА_1 , як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції, оскільки дізнавшись про списання коштів, негайно 18.06.2022 повідомила про цей факт Банк та у подальшому звернулась до поліції, що доводить відсутність у позивача волевиявлення на вчинення банківських операцій на загальну суму 96603 грн. 26 коп., які мали місце 18.06.2022.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Оскільки банком належними та допустимими доказами не підтверджено, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її рахунку, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову банку про стягнення кредитної заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що здійснення транзакцій з рахунку ОСОБА_1 відбулося унаслідок особистого входу відповідачкою за посиланням, в якому були внесені нею дані картки, а тому її вина є доведеною, так як і її безпосередня участь у списанні коштів, є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення кредитної заборгованості не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк