_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9177/25
Провадження № 2/947/2227/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,

позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Благодійний фонд «Хесед Шаарей Ціон» про зобов`язання повернути на особовий рахунок споживача благодійну допомогу, провести розрахунок зі споживачем за оплату послуги з суми благодійної допомоги та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили ухвалити рішення, яким зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси», , повернути на особовий рахунок НОМЕР_1 споживача ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 9000 (дев`ять тисяч) гривень благодійної фінансової допомоги, яка була переказана на рахунок КП «Теплопостачання м.Одеси», 19 листопада 2024 р. Благодійним фондом «Хесед Шаарей Ціон», платіжна інструкція №5381, призначення платежу «Оплата за послуги від ОСОБА_2 , о/р НОМЕР_1 »; зобов`язати КП «Теплопостачання м. Одеси», , здійснити оплату послуги за постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , в опалювальному сезоні 2024-2025 рр. з суми благодійної допомоги в 9000 грн, переказаної Благодійним фондом «Хесед Шаарей Ціон» на о/р НОМЕР_1 19 листопада 2024 р.; стягнути з КП «Теплопостачання м.Одеси», на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_3 , моральну шкоду у сумі 3000 (три тисячі) грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що є власниками квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,1 кв.м., яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Послугу з теплопостачання їм, як споживачам надає КП «Теплопостачання» міста Одеси: особовий рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Зазначають, що у 2019 році в їхньому будинку був встановлений вузол обліку постачання теплової енергії і сплата за споживання теплової енергії нараховується споживачам відповідно до загальної площі їхніх квартир. Стверджують, що як людина похилого віку, більш ніж 80 років, та «дитина війни», ОСОБА_2 , отримав право у Благодійному фонді «Хесед Шаарей Ціон» на фінансову благодійну допомогу на сплату комунальної послуги. 19.11.2024 року цей Благодійний фонд переказав на рахунковий рахунок відповідача 9000 (дев`ять тисяч) грн. на сплату послуг за теплопостачання на період опалювального сезону 2024-2025 рр., що підтверджується платіжною інструкцією №5381. Зазначають, що після переказу благодійної допомоги відповідач повинен був стягувати з цієї суми нараховані сплати за постачання теплової енергії та абонентську плату щомісячно. Але, як позивачі з`ясували з отриманої квитанції за листопад 2024р., заміть стягнення 756,26 грн за теплопостачання та абонентської плати 24,42 грн., відповідач повністю стягнув переказану Благодійним фондом суму 9000 грн. При цьому відповідач вказав в квитанції, що весь борг складає 44864,23 грн, залишок до оплати 36620,49 грн, а разом до сплати на 01.12.2024 р. - 37280,96 грн, тобто усю благодійну допомогу він списав з особового рахунку НОМЕР_1 на погашення заборгованості. Стверджують, що заборгованості перед відповідачем у них не існує, оскільки вони регулярно сплачують усі платежі. Відповідач в квитанції за листопад 2024 р. вказує суму заборгованості перед списанням 9000 грн. 44864,23 грн., але до суду з заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою про стягнення такої суми не звертався.

Крім того, вважають, що діями відповідача їм заподіяна, як споживачам моральна шкода. Зазначають, що вони є людьми похилого віку, пенсіонерами, і благодійна допомога була для них значною соціальною підтримкою, якої відповідач своїми діями їх позбавив. Позивачі турбуються, що під час війни і росту інфляції вони повинні відмовляти собі в необхідних мінімальних потребах, щоб сплачувати за опалення. Зазначали також, що турбуються через реальну загрозу припинення теплопостачання до їхньої квартири. Стверджують, що відповідач навмисно кожного місяця вказує в квитанціях неіснуючу заборгованість, щоб лякати їх її сумами, але до суду не звертається. Позивачі оцінюють заподіяну їм як споживачам моральну шкоду у сумі 3000 гривень.

У зв`язку з наведеним, позивачі звернулася з цим позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 11.03.2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання на 10.04.2025 року на 11.00 год.

01.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Комунального підприємтсва «Теплопостачання міста Одеси» - Люшенко Тетяни Олександрівни надйшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні, призначеному на 10.04.2025 року, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав та просили суд їх задовольнити. Крім того, зазначали, що відмовились від отримання послуг відповідача у зв`язку з неналежною якістю.

Представник відповідача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Благодійного фонду «Хесед Шаарей Ціон» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,1 кв.м., яка належить їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1997 року.

Особовий рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно Судового наказу, виданого Київським районним судом м.Одеси 20.05.2016 року по справі №520/5308/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію у розмірі 35378,84 гривень та судові витрати.

Згідно копії рахунку за послуги теплопостачання за листопад 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» склала 37280,96 гривень.

Таким чином, судом встановлена наявність у позивачів заборгованості перед КП "Теплопостачання міста Одеси" за надані послуги.

Разом з тим, доказів відсутності вказаної заборгованості, належного оформлення відмови від отримання послуг з теплопостачання, надання послуг неналежної якості тощо позивачами у судовому засіданні надано не було.

Згідно копії платіжної інструкції №5381 від 19.11.2024 року Благодійний фонд «Хесед Шаарей Ціон» перерахував на рахунок Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» 9000 гривень, призначення платежу зазначено: оплата за послуги від ОСОБА_2 , о/р НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

За визначенням, наданим ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Примірний перелік житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується відповідно до умов договору в порядку визначеному Кабінетом Міністрів.

За правилами частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 14 Закону «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до загальних положень типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022), цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайту КП «ТМО».

Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на офіційному веб-сайту КП «ТМО».

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 30. Індивідуального договору приєднання Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://www.teplo.od.ua/.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Відповідно до п. 31 Договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно п.32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п.34 Договору).

За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів (п. 35 Договору).

У п. 36 Договору вказано, що під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

Згідно реєстру платежів по особовому рахунку, заборгованість, яка обліковується за адресою: АДРЕСА_4 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 складає 41 390,91 грн. З наданого розрахунку вбачається, що відповідач періодично сплачувала послуги за місяць або здійснювали платежі менше нарахованих за місяць сум.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд бере до уваги, що у платіжній інструкції №5381 від 19.11.2024 року не зазначено періоду, за який проводиться оплата, а отже, виконавець послуги має право зарахувати сплачені кошти в рахунок погашення загальної заборгованості.

Матеріали справи містять Довідку від 21.02.2025 року №34, видану ОСОБА_2 Благодійним фондом «Хесед Шаарей Ціон», в кій зазначено, що сума, перерахована безпосередньо на фінансовий рахунок КП ТСО і не може бути використана для будь-яких інших витрат, окрім оплати за опалювальний сезон 2024-2025 роки.

Згідно ч. 5-7 ст. 6 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» зміна цілей та порядку використання благодійної пожертви можлива за згодою благодійника або його правонаступників, а також на підставі рішення суду чи в інших випадках, визначених законом або правочином благодійника. Благодійник або уповноважені ним особи мають право здійснювати контроль за цільовим використанням благодійної пожертви, у тому числі на користь третіх осіб. Благодійники або їх правонаступники мають право у встановленому цим Законом порядку змінити бенефіціарів благодійної пожертви у разі порушення цілей, строків та порядку використання такої пожертви або її частини.

Таким чином, у випадку, якщо Благодійний фонд «Хесед Шаарей Ціон» вважає, що КП «Теплопостачання міста Одеси» використало кошти не за цільовим призначенням, саме Благодійний фонд наділений правом на звернення до суду з відповідним позовом, а не ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки їхні права в даному випадку не порушені.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. При цьому, позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (п.57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (п.40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п.89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (п.7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п.54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, п.77 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц).

При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (Постанова Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №523/8951/20 (провадження № 61-10813св21).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що обраний позивачами спосіб захисту не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» повернути на особовий рахунок НОМЕР_1 споживача ОСОБА_1 9000 (дев`ять тисяч) гривень благодійної фінансової допомоги, яка була переказана на рахунок КП «Теплопостачання м.Одеси», 19 листопада 2024 р. Благодійним фондом «Хесед Шаарей Ціон» та зобов`язання КП «Теплопостачання м. Одеси» здійснити оплату послуги за постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , в опалювальному сезоні 2024-2025 рр. з суми благодійної допомоги в 9000 грн., переказаної Благодійним фондом «Хесед Шаарей Ціон» на о/р НОМЕР_1 19 листопада 2024 р. задоволенню не підлягають.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з КП «Теплопостачання м.Одеси» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 3000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, при цьому моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» регламентовано, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц зазначив, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.

В Постанові від 09 листопада 2022 року по справі №212/7628/21 Верховний Суд зазначив, що розмір відшкодування є предметом доказування, а отже, позивач має довести суду, що пропонований ним розмір компенсації відповідає його стражданням.

Позивачами не доведено жодними належними та допустимими доказами зазначених обставин, не надано жодної довідки лікаря, будь-яких інших доказів, що свідчить про недоведеність позивачами розміру заявленої до стягнення моральної шкоди у сумі 3 000 гривень, не доведено причинного зв`язку між діями КП «Теплопостачання м.Одеси» та заявленою моральною шкодою.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовна вимоги про стягнення з КП «Теплопостачання м. Одеси» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 3000 грн., не підлягає задоволенню, оскільки вина відповідача у спричиненні позивачам моральної шкоди не доведена в судовому засіданні, разом з тим ці вимоги заявлені без достатніх правових підстав та обґрунтування.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись Законами України «Про захист прав споживачів», «Про житлово-комунальні послуги», «Про благодійну діяльність та благодійні організації», ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 16, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємтсва «Теплопостачання міста Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Благодійний фонд «Хесед Шаарей Ціон» про зобов`язання повернути на особовий рахунок споживача благодійну допомогу, провести розрахунок зі споживачем за оплату послуги з суми благодійної допомоги та стягнення моральної шкоди, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О. М. Куриленко