Справа № 405/1785/25
Провадження №2/405/520/25
У Х В А Л А

09 квітня 2025 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А. в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом, який сформовано в системі "Електронний суд», в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 09.09.2019 року по 01.03.2025 року, в розмірі 18 020 грн. 90 коп. по виконавчому провадженню № 62666734.

Дослідивши дану позовну заяву та додані до неї документи в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі, приходжу до висновку про передачу справи за підсудністю, з огляду на наступне.

Зокрема, підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду та за її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України вбачається, що цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як це визначено частиною 1ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, - ст. 27 ЦПК України, альтернативна підсудність за вибором позивача - ст. 28 ЦПК України, та виключна підсудність - ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Територіальна підсудність справи певному суду визначається за такими критеріями: по суб`єкту, по місцю, по правовідносинам. Є два види визначення підсудності: а) однозначно визначена законом підсудність, б) альтернативна підсудність. Щодо однозначного визначення підсудності, то процесуальним законом визначено підсудність за загальним правилом: за зареєстрованим місцем проживання/перебування відповідача. Така підсудність (ст.27 ЦПК) встановлюється імперативно для всіх цивільних справ, окрім тих, для яких встановлено виключну підсудність (ст.30 ЦПК), або конкретно передбачено іншу підсудність (ст. 26, ст. 29 ЦПК). Щодо альтернативного визначення підсудності, то це означає, що у певних, конкретно передбачених законом випадках (і розширене тлумачення неприпустиме) позивачу надається право вибору підсудності: або за загальним правилом, встановленим ст.27 ЦПК, або за підсудністю, визначеною альтернативно в ст. 28 ЦПК).

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем щодо питання підсудності зазначено, саме ч.1 ст. 27 ЦПК України.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З вищевикладеного встановлено, що для стягувача, у даному випадку, для позивача встановлено режим найбільшого сприяння, тобто стягувач пені за прострочення сплати аліментів має право обрати суд, до якого пред`явити позов, і, зокрема, це може бути суд за зареєстрованим місцем проживання позивача за ч. 1 ст. 28 ЦПК України, або ж суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

При цьому, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обгрунтувала його підсудність положеннями ст. 27 ЦПК України, а саме: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Частиною 8 ст. 187 ЦПК України також передбачено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Як вбачається з відповіді №1260872 від 03.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру особу ОСОБА_2 , за вказаними параметрами запиту: дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , - не знайдено.

При цьому, відповідно до відповіді Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 08.04.2025/03-13/955, наданої на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що, в свою чергу, у відповідності до адміністративного поділу м. Кропивницький на райони (Подільський та Фортечний) не відноситься до території Подільського району м. Кропивницький, на яку поширюється юрисдикція Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За наведених обставин, враховуючи, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є АДРЕСА_1 , що за територіальним розподілом м. Кропивницький на райони не відноситься до території Подільського району, на яку поширюється юрисдикція Ленінського районного суду м. Кіровограда, при цьому, на вказану територію поширюється юрисдикція Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи №405/1785/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, слід передати на розгляд за підсудністю до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 27, п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31, ст. 258, ст. 260, ст. 261, ст. 353 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Матеріали цивільної справи № 405/1785/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - передати на розгляд Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - направити до Кіровоградського районного суду Кіровоградської областіне пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова