Справа № 308/387/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року у складі судді Фазикош О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна і припинення обтяження цього майна іпотекою,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна і припинення обтяження цього майна іпотекою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаров В.В., просить скасувати дану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Разом з тим, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Дорош Іриною Іванівною подано письмовий виступ у справі, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Звертає увагу, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гончаров Валентин Вікторович зареєстрований у системі «Електронний суд». Окрім того, представником позивача також за допомогою вказаної системи було подано до суду першої інстанції заяву від 23.09.2024. Стверджує, що судом першої інстанції було доставлено сторонам, зокрема представнику позивача, судові повістки в електронному вигляді завчасно, а тому твердження адвоката про те, що його не було відомо про дату та час розгляду справи, на думку відповідача, не відповідає обставинам справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Гончаров Валентин Вікторович в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - адвокат Ребрик Андрій Михайлович в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанцій залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату час, місце розгляду справи належним чином повідомлені.

На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач (його представник) повторно не з`явився до суду, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому, враховуючи повторну неявку в підготовче засідання, необхідно залишити позовну заяву без розгляду.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Подібна норма міститься і в ч.5 ст.223 ЦПК України.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що умовами залишення позовної заяви без розгляду є:

- повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання;

- повідомлення позивача (заявника) про судове засідання належним чином;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання;

- неявка в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору;

- від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що справа після поновлення провадження у справі до розгляду призначалась, зокрема на: 29.08.2024, 23.09.2024, 23.10.2024, 12.11.2024 та 03.12.2024.

Представником позивача ОСОБА_3 на судові засідання, призначені на 23.09.2024 та 12.11.2024, було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншій справі (а.с.201, 214, Т.1).

Колегією суддів встановлено, що в обґрунтування підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції посилався на належне повідомлення позивача та її представника про час та місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку. Так, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що електронні повістки про виклик представника позивача до суду направлені у формі sms повідомлення на його мобільний номер телефону.

Статтями 128, 130 ЦПК України регламентований порядок направлення та вручення судових повісток.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч.8 статті 128 ЦПК України).

У частині тринадцятій статті 128 ЦПК України передбачено, що за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року в справі №201/6092/17 (провадження № 61-48215св18) вказано, що довідка про доставку SMS-повідомлення про судове засідання не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2023 року у справі №495/6258/20 (провадження №61-3992св23) вказано, що «можливість повідомлення учасника справи, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку передбачена у частинах дев`ятій, тринадцятій статті 128 ЦПК України. Відповідно суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи. Проте, у справі, що переглядається, у суду апеляційної інстанції не було умов, передбачених частинами дев`ятою, тринадцятою статті 128 ЦПК України, для застосування такого способу сповіщення ОСОБА_2 про апеляційний розгляд, адже ЦПК України не передбачає термінової необхідності у розгляді цієї справи та в матеріалах справи немає відповідної заяви про виклик відповідача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №666/6309/13-ц (провадження №61-1121св22), від 10 листопада 2022 року у справі №440/222/19 (провадження №61-8993св22) та від 31 січня 2023 року у справі №693/812/21 (провадження №61-11611св22)».

Апеляційним судом встановлено, що повідомлення представника позивача про дату та час розгляду призначених у справі судових засідань здійснювалося шляхом направлення йому електронних повісток про виклик у формі sms повідомлення на його мобільний номер телефону.

Проте, у справі, що переглядається, в матеріалах справи немає відповідної заяви про виклик представника позивача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч.13 ст.128 ЦПК України можливість повідомлення учасника справи за допомогою засобів мобільного зв`язку може здійснюватися лише за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що представник позивача адвокат Гончаров Валентин Вікторович у відповідності до положень ч.6 ст.14 ЦПК України має зареєстрований електронний кабінет у системі «Електронний суд» ЄСІТС та за його допомогою надсилав до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи (а.с.201, Т.1).

Відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Окрім того, як вже було зазначено вище, згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Враховуючи вищенаведене, надіслання судом першої інстанції судової повістки у виді смс-повідомлення на мобільний номер телефону представника позивача через додаток «Viber» не вважається належним повідомленням останнього про розгляд справи, передбаченим чинним цивільно-процесуальним законодавством.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази доставлення судових повісток до електронного кабінету представника позивача адвоката Гончарова Валентина Вікторовича.

Окрім того, матеріали справи також не містять доказів належного повідомлення позивача ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

За встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду є помилковим.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав, передбачених ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України для залишення позовної заяви без розгляду, а тому ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: