Справа № 401/2450/24
Провадження № 2/0203/298/2025
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Погрібного О.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (, м. Київ), через уповноваженого представника Сечко С.В. вперше подав до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області цю заяву, пред`являючи регресний позов до ОСОБА_1 , на предмет стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 76 800 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 14 грудня 2022 року приблизно о 13 год. 00 хв. на автодорозі «М-30» 405 км + 900 м. неподалік с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля «Mazda CX-5» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , обставини чого встановлені постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 3046247, у зв`язку з чим на підставі заяви потерпілого позивачем 04 січня 2023 року виплачене страхове відшкодування згідно страхового акту № 23505/34/922 від 30 грудня 2022 року у сумі 76800 грн.

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2024 року зазначену позовну заяву передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року, після усунення недоліків, зазначених в ухвалі віл 14 жовтня 2024 року, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

31 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Мельничик М.Г., надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав у повному обсязі, заперечуючи проти доводів позивача тим, що постанова суду від 07 березня 2023 року не містить даних про те, що водій ОСОБА_1 : а) не перевірив перед виїздом; б) не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу; в) допустив ДТП з пошкодження транспортного засобу, а технічний стан автомобіля, яким керував відповідач не був предметом дослідження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки вказана постанова суду не містить даних про те, які сам технічні несправності мав автомобіль «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 та яким вимогам ПДР не відповідав технічний стан автомобіля. Крім того, відсутній висновок про те, що технічні несправності безпосередньо призвели до ДТП, тоді як сам по собі факт складення відносно ОСОБА_1 протоколу та схеми ДТП не є достатнім для встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю відповідача і дорожньою подією. При цьому, вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачені п.31 ПДР, проте порушень п.31.4.5 «є» ПДР не встановлено, а відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, відповідальність за що передбачена ст. 121 КУпАП, тому при невстановленні (недоведеності) позивачем наявності обставин, зазначених у пп.38.1.1.г Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні і підстави на пред`явлення такої регресної вимоги страхувальника (та/Або водія забезпеченого транспортного засобу). Натомість технічна справність автомобіля «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , підтверджується протоколом перевірки транспортного засобу від 02 листопада 2022 року строком наступного огляду до 02 листопада 2024 року. Також представник відповідача вказувала на відсутність висновку, акта або звіту експерта про оцінку колісного транспортного засобу, тоді як ремонтна калькуляція не доводить розмір заподіяної шкоди. ЗА наведеного, представник відповідача наплягала на відмові у позові в повному обсязі.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, представник позивача Сечко С.В. у поданих 07 січня, 20 лютого та 28 березня 2025 року заявах клопотав про розгляд у його відсутності, відповідач та його представник про причини своєї неявки не повідомили та про розгляд справи в їх відсутність не клопотали, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України проведений розгляд справи.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Під час розгляду встановлено, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 березня 2023 року, що набрала законної сили 04 квітня 2023 року, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 850,00 грн.

Цією постановою суду встановлено, що 14 грудня 2022 року о 13 год. 00 хв. на автомобільній дорозі «М-30» 405 км. + 900 м., неподалік с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , не стежив за технічним станом транспортного засобу, перед виїздом не перевірив справність кріплення коліс, внаслідок чого під час руху в автомобіля під його керуванням відпало колесо та пошкодило автомобіль марки «Mazda СХ-5», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3а, 2.3б Правил дорожнього руху, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вказана постанова суду від 07 березня 2023 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) ОСОБА_1 та чи вчинені вони ним.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована з ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 3046247 з 06 вересня 2022 року по 05 вересня 2023 року страхувальником - ОСОБА_3 .

04 грудня 2022 року ОСОБА_2 , повідомив позивача про ДТП, 14 грудня 2022 року потерпілий подав заяву про страхову відшкодування (а.с.10, 11).

14 грудня 2022 року за участю представника страховика і потерпілого ОСОБА_2 складений акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.12).

30 грудня 2022 року складений страховий акт № 23505/34/22 на виплату суми страхового відшкодування в розмірі 76800,00 грн., де згідно розрахунку визначений розмір матеріального збитку 80000,00 грн., франшиза 3200,00 грн. (а.с.60-60-зворот).

Згідно платіжної інструкції № 309699 від 04 січня 2023 року позивач виплатив страхову відшкодування на суму 76800,00 грн. (а.с.61).

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту г) пункту 38.1.1 частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-V від 01 липня 2004 року з подальшими змінами, що діяла на день виникнення спірних правовідносин 14 грудня 2022 року) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 ,була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», а вина водія ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху встановлена постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 березня 2023 року.

Страхова компанія ПрАТ «СГ «ТАС» виплатила потерпілій особі 67800,00 грн. страхового відшкодування на підставі заяви про страхове відшкодування, акту огляду транспортного засобу від 14 грудня 2022 року, ремонтної калькуляції від 29 грудня 2022 року, страхового акту від 30 грудня 2022 року.

У безпосередньому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди перебуває наявність винної бездіяльності відповідача, що проявилася у порушенні Правил дорожнього руху, яка спричинила пошкодження транспортного засобу «Mazda CX-5» р.н. НОМЕР_2 , а саме бездіяльності, внаслідок якої під часу руху у автомобіля «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , відірвалось заднє ліве колесо, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Вина у цій ДТП ОСОБА_1 встановлена з законною силою постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності від 07 березня 2023 року, що, як зазначено вище, має у цій справі преюдиційне значення.

Доводи представник відповідача про те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП суд відхиляє, оскільки стаття 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, який має технічні несправності без наслідків у виді завданої шкоди пошкодженням транспортного засобу, тобто вказана норма спрямована на превентивні заходи за для забезпечення безпеки руху, тоді як ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, внаслідок яких вже заподіяне пошкодження транспортних засобів, тому саме по собі непритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП не виключає вину особи у порушенні Правил дорожнього руху, в тому числі невиконання водієм передбаченого п.2.3 «а» ПДР обов`язку перед виїздом не тільки перевірити, а і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, що спричинило внаслідок цього дорожньо-транспортну пригоду із пошкодженням транспортних засобів.

Доводи представника відповідача про те, що постанова суду від 07 березня 2023 року не містить посилання на те, що водій: а) не перевірив перед виїздом, б) не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, в) допустив ДТП, суд відхиляє, оскільки такі доводи зводяться до незгоди із постановою суду від 07 березня 2023 року, тобто до доводів апеляційної скарги, тоді як з постановою Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року постанова місцевого суду від 07 березня 2023 року набула законної сили, тобто стала остаточною, і цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.3 «а», 2.3. «б» Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом ДТП 14 грудня 2022 року, тому в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України є преюдиційною у цій цивільній справі про цивільно-правові наслідки такої події.

Посилання представника відповідача на протокол перевірки транспортного засобу від 02 листопада 2022 року строком наступного огляду до 02 листопада 2024 року, не спростовують обов`язку водія за п.2.3 «а» ПДР перед кожним виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, та не спростовують факт ДТП 14 грудня 2022 року внаслідок того, що у автомобіля «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 відпало колесо і пошкодило інший транспортний засіб.

Доводи представника відповідача про недоведеність позовних вимог через відсутність висновку у постанові суду від 07 березня 2023 року та іншого належного та допустимого висновку у позивача про сам технічний стан автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і про те, що несправності цього автомобіля безпосередньо призвели до ДТП , суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 був присутній при складанні схеми ДТП під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення 14 грудня 2022 року і, відповідно оглядалися транспортні засоби і фіксувалися причини ДТП, проте ОСОБА_1 не заявляв про додатковий огляд, не вжив заходів до фіксування стану автомобіля під своїм керуванням, якщо не був згоден із викладеними у схемі ДТП і протоколі обставинами, як і не вживав самостійних заходів до огляду експертом та встановленням технічного стану автомобіля під час ДТП та причин, з яких відпало колесо у автомобілі «Iveco 75 E17», р.н. НОМЕР_1 , оскільки ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не заявляв про проведення відповідної експертизи, ні самостійно - в порядку ст. 106 ЦПК України, незважаючи на те, що вочевидь усвідомлював про пошкодження колесом його автомобіля іншого транспортного засобу і ймовірні наслідки цивільно-правового характеру.

Крім того, пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як встановлено судом, страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування, який не виходить за межі ліміту за полісом, а тому проведення оцінки або експертизи пошкодженого майна не проводилось.

Доводи представника відповідача про завищений розмір відшкодованого збитку суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження іншого розміру матеріальної шкоди або невідповідності зафіксованих при огляді представником страховика пошкоджень даним ремонтної калькуляції суду не надано, а відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України це є процесуальним обов`язком відповідача.

Посилання представника відповідача на незалучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог саме страхувальника, не впливають на право пред`явлення регресної вимоги на підставі пп. «г» п.38.1.1. ч.38.1 ст. 38 Закону саме до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, тобто до ОСОБА_1 , враховуючи, що в ході розгляду не встановлено будь-яких обставин вибуття забезпеченого транспортного засобу без згоди власника чи з порушенням п.2.2 Правил дорожнього руху, що б впливало на права і обов`язки власника і страхувальника автомобіля.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що саме відповідач не вжив заходів передбачених п.2.3 «а», «.3. «б» ПДР до перевірки і забезпечення технічної справності автомобіля під його керуванням, саме внаслідок цього від вказаного автомобіля в ході руху відпало колесо, що пошкодило інший транспортний засіб, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку, зокрема між цією невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху та наслідками у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, вина у якій встановлена постановою суду від 07 березня 2023 року, а тому позивач набув права регресної вимоги в порядку пп. «г» п.38.1.1 ч.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на суму виплаченого страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, тобто в розмірі 76800,00 грн.

Таких висновків суд дійшов з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах № № 330/630/19 від 06 травня 2020 року № 648/4308/16-ц від 17 лютого 2020 року, № 357/11181/17 від 20 листопада 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи судові витрати належить покласти на відповідача зі стягненням на користь позивача судового збору в сумі 3 028 грн.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС (ЄДРПОУ 30115243, місцезнаходження: 03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд.65) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) суму витрат сплаченого відшкодування в розмірі 76 800 грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС (ЄДРПОУ 30115243, місцезнаходження: 03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд.65) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.

Повне рішення підписане 10 квітня 2025 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко