Справа № 288/404/25
Провадження № 2/288/267/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою в якій вказує, що 17 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 (далі-відповідач) було підписано Кредитний договір № .

Згідно умов даного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту -99939,00 гривень, строк користування- 42 місяці, процент при наданні кредиту -5% від суми кредиту, загальні проценти - 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти -2,49% від суми кредиту.

18.10.2022 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року, відповідно до умов даного договору позивач є новим кредитором відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 17.10.2022 року.

Умови вищевказаного кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.

Про наявність заборгованості за кредитним договором відповідач повідомлялась неодноразовими телефонними повідомленнями від банку.

Станом на 21.02.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 80255,60 гривень, в тому числі: - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 54409,45 гривень; - заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) 03,39 гривень; - заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) 25842,76 гривень.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № від 17.10.2022 року в розмірі 80255 гривень 60 копійок та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, розгляд справи проводити без участі їх представника.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача. /а.с. 79-82/

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини п`ятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, але без участі сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами ст. ст. 274-279 ЦПК України.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надалі- кредитодавець та ОСОБА_1 надалі -позичальник укладено Кредитний договір (індивідуальна частина) , згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Сума кредиту 99939,00 гривень, строк 42 місяці, кредит надається безготівковим шляхом, або готівкою, протягом 3 банківських днів від дня кредиту, процентна ставка за кредитом фіксована та не підлягає зміні протягом строку кредитування. Процентні ставки: при наданні кредиту 5,00% від суми кредиту, що становить 4759,00 гривень; щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту, згідно з графіком платежів; річні проценти загальні- 0,01% від суми боргу за договором, згідно з графіком платежів. Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначені в графіку платежів. Позичальник згоден з тим, що кредитодавець має право відступити право вимоги за цим договором новому кредитору або залучити колекторську компанію, до врегулювання простроченої заборгованості позичальника. Підписання позичальником кредитного договору може бути здійснене в електронному вигляді шляхом їх скріплення електронним підписом позичальника. Кредитний договір діє в межах строку на який надається кредит та припиняється належним його виконанням. У випадку прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів. Всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 02.02.2022 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. /а.с. 7-9/

Відповідно до Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5944577від 17 жовтня 2022 року, передбачена вся інформація, яка надається позичальнику, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) та інша інформація. /а.с. 10/

Вказані документи підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом.

Із матеріалів справи вбачається, що банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по особовим рахункам кредитного договору № , клієнт ОСОБА_1 , період з 17.10.2022 по 21.02.2025, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована. /а.с.15-52/

Як вбачається з Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року укладеного між АТ «Таскомбанк» надалі- новий кредитор та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надалі- первісний кредитор, разом сторони, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. /а.с. 55-58/

Згідно до платіжних інструкцій № та № від 17 жовтня 2022 року, платник ТОВ «ФК «ЦФР», отримувач ОСОБА_1 , сума 71780,00 гривень та 23400,00 гривень, відповідно, призначення платежу - переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД № від 17.10.2022 року та по КД № від 11.11.2021 року за рахунок кредитних коштів згідно КД № від 17.10.2022 року та заяви ОСОБА_1 /а.с. 59, 59 на звороті/

Відповідно до платіжної інструкції банку № від 18 жовтня 2022 року, платник АТ «Таскомбанк», отримувач ТОВ «ФК «ЦФР», сума 1963134,84 гривень, призначення платежу: перерахування коштів згідно договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року. /а.с. 61/

Як вбачається з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 18 жовтня 2022 року, в списку вказана ОСОБА_1 , номер кредитного договору , дата видачі кредиту 17.10.2022 року, сума кредиту 99939,00 гривень, валюта кредиту 980, дата закінчення договору -16.04.2026 року, загальна сума заборгованості (-100021,98 гривень), сума основного боргу за кредитом (-99939,00 гривень), сума нарахованих процентів (-0,03 гривень), сума нарахованого щомісячного проценту (-82,95 гривень), ціна договору за кредитом 100021,98 гривень. /а.с. 6/

Згідно до повідомлення вимоги № 190936/70.2 від 21 січня 2025 року, виданого АТ «Таскомбанк», банк направляв повідомлення на адресу ОСОБА_1 про наявність у неї заборгованості за Кредитним договором № від 17.10.2022 року. Також повідомляли, що АТ «Таскомбанк» є правонаступником ТОВ «ФК «ЦФР». /а.с. 62/

Відповідно до розрахунку заборгованості по Кредитному договору № від 17.10.2022 року укладеного з позичальником ОСОБА_1 , станом на 21.02.2025 року, виданого АТ «Таскомбанк», загальна заборгованість - 80255,60 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 54409,45 гривень, заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочені) 3,39 гривень, заборгованість за щомісячними процентами (в тому числі простроченими) - 25842, 76 гривень. /а.с. 65/

Згідно до Статуту, АТ «Таскомбанк» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому законом порядку. /а.с. 53-54/

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 кредитного договору № від 17.10.2022 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, згідно п.2.1. якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Суд звертає увагу на те, що станом на 01 вересня 2021 року (на момент укладення договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень») не було складено та підписано Реєстру прав вимоги, яким передані (відступлені) права вимоги АТ «Таскомбанк».

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що кредитний договір № укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року, натомість договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 за яким ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги АТ «Таскомбанк», був укладений 01 вересня 2021 року, тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року.

Таким чином, кредитним договором № , укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року, не порушуються права і законні інтереси АТ «Таскомбанк».

Отже, АТ «Таскомбанк» не має права вимагати від відповідача ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Системний аналіз положень ст. 512, 514 ЦК України свідчить, що відступлення права вимоги можливе лише у зобов`язанні, яке існує на момент укладення договору про відступлення права вимоги (у т.ч. договору факторингу).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем укладено вже після укладення Договору про відступлення права вимоги, боргові зобов`язання за кредитним договором ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору - АТ «Таскомбанк», у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 207, 509, 512-519, 1054, 1077, 1078 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 130, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник