Номер провадження 2/725/2263/24
07.04.2025 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді Стоцька Л. А.
при секретарі судових засідань-Соболевській А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,-
У листопаді 2024 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до відповдачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
18.04.2024 року о 09 год. 00 хв. Позивач виявила, що квартира залита водою, на стінах і стелі кухні, санвузла та кімнати спостерігаються мокрі плями та пошкодження штукатурки, зі стелі капає вода.
Внаслідок залиття приміщення мені завдано майнової шкоди, а саме:
1. Пошкодження стелі, що потребує демонтажу та улаштування нових підвісних стель із гіпсокартону та пластикових панелей.
2. Втрати декоративних елементів (карнизи, фризи), які підлягають розбиранню та заміні.
3. Пошкодження електромережі, що вимагає заміни світильників та штепсельних розеток.
4. Пошкодження підлогового покриття з ламінату, що потребує демонтажу, антисептування та улаштування нового покриття з ламінату на шумогідроізоляційній прокладці.
5. Необхідність проведення антисептування та ремонтних робіт для внутрішніх стін і стель, зокрема шпаклювання, ґрунтування та фарбування.
18.04.2024 року, комісією уповноважених осіб, що складається з Головною інженера - ОСОБА_5 , техніка - ОСОБА_6 та сантехніка - ОСОБА_7 проведено обстеження з метою фіксації та місцезнаходження слідів залиття.
При обстеженні встановлено, що у приміщенні проведено роботи капітального характеру. На підставі Акта обстеження складеного "ТОВ «ЄВРОКОМУНБУД» від 18.04.2024 року виявлено залив стіни по всій висоті у приміщенні 1-1 пл. 13.2 м2, стеля залита на пл. 2.0 м2. Зазначено, що у приміщенні вбиральні 1-3 пл. 1,1 м2 стіни облаштовано пластиковими панелями, на стіні, що межує з прим. 1-1 виявлено потьоки води по всіх висоті. Залив виник з кв. №19 , яка розміщена поверхом витне. Причиною заливу є несправність водопровідної мережі у квартирі (на кухні прорив труби водопостачання).
Згідно з Актом комісії, залиття сталося внаслідок неналежного обслуговування водопровідної системи у кв. №19 , що призвело до прориву труби, що, в свою чергу, завдало матеріальної шкоди, внаслідок чого потребується термінове усунення наслідків затоплення та проведення ремонту.
Неодноразові звернення з метою усунення причин залиття та врегулювання спору «мирним» (позасудовим) шляхом не зазнали успіху.
По даний час Позивач не може вплинути на власників квартири №19 з метою усунення причин затоплення квартири №7 .
При зіставленні результатів проведеного візуального обстеження згідно Висновку експерта № 031/10-24 ш результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 02.10.2024 року, характер і місце розташування виявлених під час обстеження приміщень квартири пошкоджень оздоблення стелі, стін, підлоги та електропостачання а саме: пошкодження оздоблення стелі, стін, підлоги, при вмиканні електропостачання відчувався різкий запах горілого. Вище зазначені факти свідчать про те, що такі пошкодження могли утворитися наслідок дії рідини, що імовірно проникла з квартири №19 , яка розмішена поверхом вище. Причиною залиття являється несправність водопровідної мережі у квартирі №19 . Даний факт підтверджено Актом обстеження складенимТОВ «ЄВРОКОМУНБУД» від 18 квітня 2024 року.
Зважаючи на проміжок часу, який минув з дати залиття (орієнтовно 18.04.2024) до дати обстеження об`єкта, технічний стан вказаного оздоблення суттєво не змінився.
В межах компетенції експерта з будівельно-технічних видів досліджень зазначає, що об`єкт дослідження даного питання - це конструктивні елементи та оздоблювальні покриття приміщення № 1-1, та № 1-3 у квартирі АДРЕСА_2 , пошкоджені внаслідок залиття.
На підставі Висновку експерта, розмір завданої матеріальної школи внаслідок залиття однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Позивачу на чає проведення дослідження становить - 114 327 гри. 70 коп. (з врахуванням ПДВ) (Сто чотирнадцять тисяч гриста двадцять сім гри. 70 коп.) * урахуванням фізичного зносу.
На добровільних засадах відповідачі відмовляються відшкодувати нанесені позивачці матеріальні збитки або провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок.
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що вона не зазнала страждань та зниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
У зв`язку з порушенням звичного для будь-якої людини режиму життя, сильного психологічного стресу та погіршенням здоров`я, а також враховуючи те, що проблема тривалий час не вирішується і вплинути на ситуацію вона мирним шляхом не може, що свою чергу завдає їй моральної шкоди, яку оцінюємо у 50 000,00 грн., оскільки вона змушена провести ремонт квартири на який на даний момент у мене немає коштів бо вона пенсіонерка і це теж призводить до її душевних страждань. Вона перенесла дороговартісне лікування, на яке була змушена позичити велику суму грошей, бо після затоплення продати мою квартиру без ремонту не вдається можливим. Ця обставина теж додає їй моральних страждань, адже вона не може в повній мірі користуватись і розпоряджатись належним їй майном.
Сплачено за послуги згідно Договору на проведення експертного дослідження від 05.09.2024 року 15 000, 00 грн., що підтверджується товарним чеком від 05.09.2024 року, копією акту прийому-передачі від 03.10.2024 року.
Просила відшкодувати завдану їй матеріальну та моральну шкоду.
Відповідачами відзиву на позов подано не було.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Суд установив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 14 серпня 2016 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 17-18).
18 квітня 2024 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_2 .
За фактом залиття квартири ОСОБА_1 , 18 квітня 2024 року комісією за участі: головного інженера ОСОБА_9 , техніка ОСОБА_6 , сантехніка ОСОБА_7 та власника квартири, складений акт про залиття, згідно якого встановлені пошкодження квартири ОСОБА_1 , що сталися внаслідок залиття.
Згідно акту про залиття, причиною залиття квартири АДРЕСА_2 , зазначено несправність водопровідної мережі у квартирі (на кухні прорив труби водопостачання) в квартирі №19 , що поверхом вище (а.с.14).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 30 жовтня 2024 року, квартира АДРЕСА_4 , яка розташована поверхом вище того ж будинку, на праві спільної сумісної власності належить співвідповідачам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.15-16).
Відповідно до висновку оцінювача про об`єкт незалежної оцінки залитих приміщень квартири АДРЕСА_2 , від 02 жовтня 2024 року, складеного судовим експертом Максимчин Андрієм Дмитровичем, ринкова вартість матеріального збитку становить 114 327, 70 грн. (а.с. 26- 43).
Згідно із частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Частина друга статті 383 ЦК України визначає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Статтею 10 ЖК України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
У відповідності до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до абз. 2 пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частині першій та другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою статті 77 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.
Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 посилається на акт про залиття від 18 квітня 2024 року, яким визначено, що причиною залиття квартири №7 є несправність водопровідної мережі у квартирі (на кухні прорив труби водопостачання) в квартирі №19 , що поверхом вище, яка належить на праві власності відповідачам.
Судом встановлено, що наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачами не спростовані.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири АДРЕСА_2 , сталася з вини власників квартири №19 за тією ж адресою, а саме: відповідачів.
Позивач вказує на те, що внаслідок залиття квартири йому було заподіяно майнову шкоду в розмірі 114 327,70 грн.
На підтвердження завданої шкоди долучено звіт про оцінку майна від 02 жовтня 2024 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_2 становить 114 327,70 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову в цій частині в повному обсязі.
Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття належної йому квартири, у якій він проживає, він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили його звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які останній зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. є надмірним, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у загальному розмірі 5 000 грн.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється статтею 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно пункту 2 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи, про стягнення яких заявляла позивач.
Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню із відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача.
Крім того, із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у витрати за проведення оцінки майнової шкоди, завданої залиттям квартири в розмірі 15 000 гривень.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири - задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сумі 114 327, 70 гривень; моральну шкоду у сумі 5 000 гривень;витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у сумі 15 000 гривень.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 618,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька