КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/666/25
Провадження № 2/488/975/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гресь І.А., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до досягнення ним 23-річного віку або до припинення навчання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_2 є його батьком. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував на його утримання аліменти згідно судового наказу у справі № 488/2381/20, виданого Корабельним районним судом міста Миколаєва 07.08.2020 року.

З 01.10.2024 року позивач був прийнятий на навчання до Політехнічного морського університету у м. Щецин, Республіка Польща, на денне відділення, рівень навчання 1 ступеня, строк навчання з 01.10.2024 року по 28.02.2028 року за напрямком Телеінформатика, факультет Інформатики та телекомунікації на комерційній основі.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який навчається, а матір позивача не може його утримувати одноособово, позивач просить позов задовольнити.

26.02.2025 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

10.03.2025 року відповідач, через свого представника - адвоката Щукіну Н.О., подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, просив визначити аліменти у розмірі 1/10 частки від усіх видів його доходу, з урахуванням принципу рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей. Зазначив, що позивач має можливість влаштуватися на роботу на неповний робочий день та поєднувати її з навчанням; а він проходить військову службу та постійно перебуває в умовах, які мають вплив на стан його здоров`я, у зв`язку із чим, він додатково несе витрати і на своє лікування. Відповідач також посилався на те, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, крім цього, 17.04.2024 року він одружився з ОСОБА_3 17.04.2024 року, у зв`язку із чим у нього з`явився обов`язок по утриманню своєї нової родини.

10.03.2025 року позивач, через свого представника - адвоката Гресь І.А., надав відповідь на відзив, в якому просив відхилити аргументи відповідача, як необгрунтовані. Зазначив про відстуність доказів утримання відповідачем батьків-пенсіонерів, дружини, погіршення стану його здоров`я. Вказав, що його мати звільнена з роботи у вересні 2024 року, не отримує заробітну плату, перебуває у Польщі та шукає роботу, у зв`язку із чим її матеріальний стан значно погіршився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх у супкупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 . Із матеріалів справи вбачається, що позивач навчається на денній формі навчання в Політехнічному морському університеті у м. Щецин, Республіка Польща, рівень навчання 1 ступеня, строк навчання з 01.10.2024 року по 28.02.2028 року за напрямком Телеінформатика, факультет Інформатики та телекомунікації на платній основі. Зазначене підтверджено наявними в матеріалах справи копіями письмових доказів: свідоцтва про народження позивача, довідки про зарахування іноземця на денну форму навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В той же час ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Також це є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Позивачем наведено розрахунок витрат на навчання з урахуванням вартості навчання, проживання в гуртожитку, харчування тощо. Зазначений розрахунок відповідачем не оспорюється та не заперечується.

Враховуючи, що відповідач має працездатний вік, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку синові, оскільки він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, доказів про наявність обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем суду не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів.

Разом з тим, судом враховано, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.06.2023 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 , який продовжує навчання у Політехнічному морському університеті у м. Щецині, Республіка Польща, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2023 року і до закінчення терміну навчання - 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На підставі виконавчого листа, виданого 27.06.2023 року Корабельним районним судом м. Миколаєва, відкрито виконавче провадження ВП № 72376428, яке перебуває на виконанні у Корабельному ВДВС .

Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні дружини та батьків-пенсіонерів, так само, як і факт погіршення стану його здоров`я, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не підтверджено належними доказами.

Підсумовуючи наведене та враховуючи той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести такі витрати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку /доходу/, що на думку суду буде необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі.

Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтвердили, що він потребує матеріальної допомоги саме у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України)

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Суду надано копію платіжної інструкції Р24АD8445 від 03.02.2025 року, копію договору про надання правничої допомоги № 05-02/25 від 05.02.2025 року.

З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги ті обставини, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються належними і допустимим доказами, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 166, 182, 199, 200 СК України та ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на його утримання у зв`язку із навчанням, у розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.02.2025 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.І. Селіщева