Справа №569/6135/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач з 12 липня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2007 року вони з відповідачем проживали в м. Рівне, вели спільне господарство, отримували доходи та заощаджували гроші, зокрема, для придбання станків та обладнання для ведення підприємницької діяльності, квартири, нежитлового приміщення, автомобілів, тощо. На даний час вони припинили сімейні відносини і справа про розірвання шлюбу між ними перебуває на розгляді в суді Комрат офіс Чадир-Лунга Республіки Молдова.

У шлюбі ними було придбано та зареєстровано на відповідача: у 2016 році двокімнатну квартиру, загальною площею 66,7 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; у 2018 році нежитлове приміщення №ГП18, загальною площею 26,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, було придбано та зареєстровано на відповідача транспортні засоби.

Згода між подружжям щодо поділу спільного майна відсутня. Відповідач вважає, що все майно належить лише йому, а вона не має жодного права на майно, нажите ними у шлюбі. У зв`язку з такою позицією відповідача, вона змушена звертатися до суду за захистом своїх майнових прав шляхом поділу майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

20 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 255 660 грн 00 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості транспортних засобів, придбаних у шлюбі, в тому числі: 54 570 грн 00 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки ВАЗ, моделі 21081, 1991 року випуску; 177 210 грн 00 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску; 236 280 грн 00 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску; 492 250 грн 00 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості причепа марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску; 295 350 грн 00 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості тягача марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску.

В заяві вказала, що 03 квітня 2024 року, після подання позовної заяви, від Територіального сервісного центру №5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області отримано лист-відповідь №31/39аз-17-5641-2024 від 29 березня 2024 року на адвокатський запит, з якого стало відомо, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів за відповідачем в період з 2007 року по 20 березня 2024 року зареєстровано: 21 січня 2015 року на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_1 від 21 січня 2015 року транспортний засіб марки ВАЗ, моделі 21081, 1991 року випуску, об`єм двигуна 1100 см. куб.; 04 травня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ від 04 травня 2018 року №5641/2018/927122 транспортний засіб марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560 см. куб.; 11 вересня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в суб`єкта господарювання ТОВ «Альфа-Караван» від 11 вересня 2018 року №6220/18/001807 транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, об`єм двигуна 3456 см. куб.; 03 липня 2015 року на підставі ВМД №205070002/2015/008603 від 18 червня 2015 року транспортний засіб марки «JANMIL», моделі «NW-IS», причеп 2007 року випуску; 09 липня 20165 року на підставі ВМД №204050001/2015/007812 від 30 червня 2015 року, довідки-рахунку серії ААЕ №199284 від 08 липня 2015 року транспортний засіб марки «DAF», моделі «CF 85.430», тягач, 2003 року випуску, об`єм двигуна 12580 см. куб.

Станом на 28 березня 2024 року транспортні засоби марки ВАЗ, моделі 21081, марки «FIAT», моделі «SCUDO», та марки «LEXUS», моделі «GS 350», перебувають у власності відповідача. Однак, у січні 2023 року транспортні засоби - причеп марки «JANMIL», моделі «NW-IS» та тягач марки «DAF», моделі «CF 85.430», відповідач, на підставі договорів купівлі-продажу №7162/23/000123 та №7162/23/000124 від 18 січня 2023 року, укладених в суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_6 , перереєстрував на нового власника.

А тому позивач просить стягнути на її користь з відповідача компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості транспортних засобів, придбаних під час шлюбу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2024 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову.

28 червня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому частково визнала позов, не заперечувала проти: визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, за адресою: вул. Соборна, буд. 285-а, приміщення 18, м. Рівне; стягнення компенсації за транспортні засоби - за 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ, моделі 2181, 1991 року випуску, автомобіля «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, автомобіля «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, в загальному розмірі 315 650 грн 00 коп., виходячи з дійсної вартості майна та його технічних характеристик. Не визнає позов у частині стягнення із відповідача компенсації 1/2 частки вартості тягача марки «DAF», моделі «GF 85.430», 2003 року випуску, та причепу марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, оскільки такі транспортні засоби були продані в період шлюбу та спільного проживання, про що було відомо позивачу 18 січня 2023 року.

Окрім того, відповідач не погоджується з висновками експерта у звітах про оцінку майна, поданих позивачем, у яких визначена ринкова вартість, яка не відповідає реальній та ринковій, без належного обґрунтування. Ринкова вартість спірних транспортних засобів визначалась згідно порівняльних підходів, без огляду транспортних засобів, без встановлення дійсного технічного стану автомобілів, їх характеристик, що істотно впливає на визначення реальної ринкової вартості транспортних засобів на момент розгляду справи в суді і є значно завищена.

Відповідач звернувся до Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру із заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості спірних автомобілів, які є в нього в наявності, і згідно висновків експерта ринкова вартість автомобіль марки ВАЗ, моделі 2181, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 35 652 грн 70 коп., автомобіля «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , - 253 281 грн 38 коп., автомобіля «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний НОМЕР_4 , - 342 366 грн 00 коп. Відтак, відповідач не заперечує проти сплати компенсації позивачу у загальному розмірі 315 650 грн 00 коп.

Що стосується тягача марки «DAF», моделі «GF 85.430», 2003 року випуску, та причепу марки «Janmil», моделі «NW-1S», 2007 року випуску, то вказані транспортні засоби були продані відповідачем згідно Договорів купівлі-продажу транспортного засобу від 18 січня 2023 року №7162/23/000124 та №7162/23/000123. Дані транспортні засоби були відчужені в період коли сторони перебували в шлюбі, і про що було відомо позивачу, а грошові кошти використовувалися в потребах сім`ї.

02 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила, окрім попередніх вимог, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 691 697 грн 50 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості ваги та конвеєра з двома бункерами та бані перевізної, площею 49 кв. м.

У заяві вказала, що 28 червня 2024 року, після подання позовної заяви від 29 березня 2024 року та першої заяви про зміну предмета позову від 20 травня 2024 року, позивачу з сайту оголошень, розміщених на OLX, стало відомо, що відповідач виставив на продаж, придбані у шлюбі рухомі речі, а саме вагу та конвеєр з двома бункерами та баню перевізну площею 49 кв. м. Ринкова вартість вказаних речей визначена самим відповідачем в оголошеннях про їх продаж та складає: вага та конвеєр з двома бункерами - 2 917 418 грн 00 коп.; баня перевізна площею 49 кв. - 465 977 грн 00 коп., а тому позивач просить стягнути на її користь з відповідача компенсацію за 1/2 частку вказаних рухомих речей, придбаних під час шлюбу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2024 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову.

03 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій вказала, що у висновках експертних досліджень про ринкову вартість транспортних засобів, наданих відповідачем, не зазначено ні про те, що їх підготовлено для подання до суду, ні про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. А відтак, вказані висновки експертних досліджень не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які спростовують ринкову вартість транспортних засобів, визначену у звітах про оцінку майна, які подані позивачем.

Окрім того, доказом заниження ринкової вартості транспортних засобів, визначеної у висновках експертних досліджень, зокрема причепа марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, та тягача марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, є інформація з інтернет-магазину AUTO.RIA, який є загальнодоступним ресурсом і з метою визначення ринкової вартості будь-якого транспортного засобу ним користуються, зокрема, спеціалісти оцінювачі та експерти. Так, середньо-ринкова вартість причепа марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, станом на 02 липня 2024 року складає 818 360 грн 00 коп., а тягача марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, 485 166 грн 00 коп. Таким чином, ринкова вартість причепа марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, та тягача марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуск, визначена у висновках експертних досліджень, наданих відповідачем до суду, занижена на 260 715 грн 00 коп.

Щодо посилань відповідача на використання грошових коштів від продажу причепа марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, та тягача марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, в інтересах сім`ї, то останнім не вказано та не надано жодного доказу на підтвердження суми коштів та потреб сім`ї на які, ним були витрачені ці грошові кошти. При цьому, відповідач замовчує ту обставину, що сімейні відносини між ним та позивачем фактично припинилися після її побиття відповідачем з вересня 2022 року. 17 жовтня 2022 року позивач виїхала з України в Молдову до своїх батьків і 27 жовтня цього ж року виїхала до Туреччини на роботу.

22 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, з урахуванням зміни предмета позову, в якому вказала, що позовні вимоги про стягнення 1 691 697 грн 50 коп. компенсації за 1/2 частку ринкової вартості ваги та конвеєра з двома бункерами та бані перевізної, площею 49 кв. м. є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак не підлягають до задоволення.

23 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1036 га, кадастровий номер :07:027:0348, цільове призначення для ведення садівництва, що розташована на території Городоцької сільської ради СТ «Залізничник» Рівненського району Рівненської області.

У зустрічній позовній заяві вказала, що в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в шлюбі, а саме в 2019 році, було придбано та зареєстровано за ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,1036 га, кадастровий номер :07:027:0348, що розташована на території Городоцької сільської ради СТ «Залізничник» Рівненського району Рівненської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва. Частки сторін як співвласників спірного майна у праві спільної сумісної власності є рівними та дорівнюють 1/2 частині за кожним з них, однак згоди між подружжям щодо поділу спільного майна не досягнуто, а тому відповідач вимушений звертатися до суду з зустрічною позовною заявою.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

25 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подала заперечення, в яких вказала, що на спростування доводів ОСОБА_4 щодо припинення сімейних відносин вважає за доцільне долучити роздруківки фотографій ОСОБА_4 та скріншоти телефонних переписок між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з яких слідує, що між сторонами не були повністю припинені сімейні відносини, а факт перебування позивача за кордоном не свідчить про припинення таких відносин.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів у ньому викладених, просила задовольнити, зустрічний позов визнала, однак зауважила, що погоджується з ринковою вартістю транспортних засобів, визначеною висновками експерта, які приєднані до матеріалів справи відповідачем, а саме: марки ВАЗ, моделі 2181, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 35 652 грн 70 коп.; марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в сумі 253 281 грн 38 коп., марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний НОМЕР_4 , в сумі 342 366 грн 00 коп. Та погоджується з ринковою вартістю відчужених транспортних засобів, яка визначена висновком експерта за ухвалою суду. Щодо відчужених транспортних засобів також вказала, що вони були продані відповідачем в той період, коли сторони вже разом не проживали і не підтримували сімейні відносини. Кошти від продажу вказаних транспортних засобів відповідач використав не в інтересах сім`ї, а у власних, придбавши собі автомобіль «Tesla», який на себе не зареєстрував. Крім того, відповідач не довів, що спірного рухомого майна, а саме ваги та конвеєра з двома бункерами та бані перевізної в нього немає.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, просили задовольнити з підстав у ньому наведених, первісний позов визнали частково, а саме не заперечували щодо задоволення позову в частині поділу нерухомого майна, стягнення компенсації за транспортні засоби, які наявні у відповідача, з урахуванням ринкової вартості, визначеної висновками експерта, які подані відповідачем, щодо решти позовних вимог просили відмовити, оскільки транспортні засоби марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, були відчужені відповідачем під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і кошти були використані в інтересах сім`ї, а ваги та конвеєра з двома бункерами та бані перевізної ніколи у власності сторін не було.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2024 року задоволено.

Також, одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2024 року задоволена частково.

08 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2024 року задоволена.

24 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подала клопотання про призначення експертизи, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року задоволено частково.

13 лютого 2025 року представником позивача ОСОБА_1 подана заява про виклик свідка, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року задоволена.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 12 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №369271847 від 11 березня 2024 року за ОСОБА_2 23 серпня 2016 року зареєстровано право приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 20 січня 2018 року на нежитлове приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

25 червня 2019 року ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу земельної ділянки набуто у власність земельну ділянку, площею 0,1036 га, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25 червня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П., зареєстрованим в реєстрі за №850, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №387261102 від 17 липня 2024 року.

З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області від 26 квітня 2024 року №31/1857-17-2024, яка надана виконання вимог ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2024 року, слідує, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_2 в період з 2007 року по 15 квітня 2024 року зареєстровані наступні транспортні засоби: 21 січня 2015 року на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_1 від 21 січня 2015 року зареєстровано транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21081, 1991 року випуску, об`єм двигуна 1100 см. куб., VIN № НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; 04 травня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ від 04 травня 2018 року за №5641/2018/927122 зареєстровано транспортний засіб марки «FIAT», модель «SCUDO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560 см. куб., VIN № НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; 11 вересня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в суб`єкта господарювання ТОВ «АЛЬФА-КАРАВАН» від 11 вересня 2018 року №6220/18/001807 зареєстровано транспортний засіб марки «LEXUS», модель «GS 350», 2007 року випуску, об`єм двигуна 3456 см. куб., VIN № НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_4 . Станом на 26 квітня 2024 року ОСОБА_2 є власником зазначених транспортних засобів.

Також, згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_2 в період з 2007 року по 15 квітня 2024 року були зареєстровані та перереєстровані наступні транспортні засоби: 03 липня 2015 року на підставі ВМД №205070002/2015/008603 від 18 червня 2015 року зареєстровано транспортний засіб марки «JANMIL», моделі «NW-1S», 2007 року випуску, VIN № НОМЕР_9 , шасі № НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_10 , який 18 січня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_6 від 18 січня 2023 року №7162/23/000123 перереєстровано на ОСОБА_7 ; 09 липня 2015 року на підставі ВМД №204050001/2015/007812 від 30 червня 2015 року, довідки-рахунку серії ААЕ №199284 від 08 липня 2015 року зареєстровано транспортний засіб марки «DAF», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, об`єм двигуна 12580 см. куб., VIN № НОМЕР_11 , шасі НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 , який 18 січня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_6 від 18 січня 2023 року №7162/23/000124 перереєстровано на ОСОБА_7 .

Аналогічна відповідь надана Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Рівненській області на адвокатській запит представника позивача Коробці Н.М. 29 березня 2024 року, до якого також були приєднані Договори купівлі-продажу транспортного засобу №7162/23/000123 та №7162/23/000124 від 18 січня 2023 року.

Згідно звітів про оцінку майна від 09 травня 2024 року ТОВ «Консалтинг-експерт І» ринкова вартість транспортних засобів: марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, - 109 140 грн 00 коп.; марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, - 354 420 грн 00 коп.; марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, - 472 560 грн 00 коп.; марки «JANMIL», моделі «NW-1S», 2007 року випуску, - 984 500 грн 00 коп.; марки «DAF», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, - 590 700 грн 00 коп.

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/118-24/6689-АВ від 07 червня 2024 року Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ 21081», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_6 , станом на 05 червня 2024 року складає 35 652 грн 70 коп.

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/118-24/6690-АВ від 07 червня 2024 року Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ринкова вартість автомобіля марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова № НОМЕР_7 , станом на 05 червня 2024 року складає 253 281 грн 38 коп.

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/118-24/6688-АВ від 10 червня 2024 року Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ринкова вартість автомобіля марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова № НОМЕР_8 , станом на 05 червня 2024 року складає 342 366 грн 00 коп.

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/118-24/6971-АВ від 12 червня 2024 року Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «JANMIL», моделі «NW-1S», 2007 року випуску, номер рами НОМЕР_9 , станом на дату проведення дослідження (12 червня 2024 року) складає 684 391 грн 22 коп.

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/118-24/6974-АВ від 12 червня 2024 року Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «DAF», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, номер рами НОМЕР_11 , станом на дату проведення дослідження (12 червня 2024 року) складає 358 420 грн 00 коп.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/103-24/13293-АВ від 28 листопада 2024 року Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «JANMIL», моделі «NW-1S», 2007 року випуску, станом на день проведення експертизи становить 706 115 грн 00 коп. Середня ринкова ціна тягача марки «DAF», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, станом на день проведення експертизи становила 365 904 грн 00 коп. Середня ринкова ціна тягача марки «DAF», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, станом на 18 січня 2023 року становила 326 558 грн 00 коп.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є дочкою сторін, показала, що в батька є квартира, гараж, машини, баня, бункер, ваги. Мати з батьком разом не проживають, вони розійшлися в жовтні 2022 року. Після цього батько продав транспортні засоби марки «JANMIL» та марки «DAF». Але точно вона не пам`ятає коли він їх продав і за скільки. На що він витратив кошти їй невідомо, але він придбав собі транспортний засіб марки «Tesla», яким він зараз користується, але який на нього не зареєстрований. Також їй відомо, що у батьків був бізнес баня перевізна, якою вони інколи і самі користувалися. Баня належала батьку. Але їй не відомо коли ця баня була придбана, за скільки і документи на неї вона ніколи не бачила.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20 (пункт 82)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, провадження № 12-204гс19 (пункт 63)).

Згідно зі статтею 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), підлягає застосуванню до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя (позивача) до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації.

У пункті 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182 цс21) викладено висновок, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15 (провадження № 61-8926св18)).

Таку ж позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), зазначивши у пункті 45, що підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

У пункті 50 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2003 року.

Позивач стверджує, що сімейні відносини між ними припинилися з вересня 2022 року, коли вона виїхала за межі України, станом на дату подання позовної заяви 29 березня 2024 року справа про розірвання шлюбу між ними перебувала на розгляді в суді Комрат офіс Чадир-Лунга Республіки Молдова.

Відповідач стверджує, що сімейні відносини між ними продовжувалися і після вересня 2022 року, з позовом про розірвання шлюбу позивач звернулася лише через 1 рік і 4 місяці, після того, як виїхала за межі України.

Спірне майно, а саме: квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області; транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , придбане сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти подружжя, тобто воно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, суд зауважує, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Доказів того, що спірне майно було придбано за особисті кошти одного з подружжя суду не подано.

Тому суд доходить висновку, що спірне майно є спільним сумісним майном сторін і їхні частки є рівними.

Здійснюючи поділ спільного сумісного майна подружжя відповідно до визначених часток суд враховує позицію сторін щодо способів поділу майна, зокрема позивач просила поділити спільне сумісне майно шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути компенсацію, зокрема, за транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 визнала позов в цій частині і не заперечувала проти визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, за адресою: вул. Соборна, буд. 285-а, приміщення 18, м. Рівне, стягнення компенсації за транспортні засоби - за 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ, моделі 2181, 1991 року випуску, автомобіля «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, автомобіля «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, в загальному розмірі 315 650 грн 00 коп., що визначений висновками експертного дослідження Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні погодилася з такою ринковою вартістю транспортних засобів марки ВАЗ, моделі 2181, 1991 року випуску, марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, в загальному розмірі 315 650 грн 00 коп.

Також, відповідач просив поділити спільне сумісне майно шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала зустрічні позовні вимоги відповідача ОСОБА_2 .

Відтак, враховуючи вказані позиції сторін в межах предмета спору, суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнає за: ОСОБА_4 право власності на: 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області; за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області; транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортних засобів: марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 17 826 грн 35 коп.; марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 126 640 грн 69 коп.; марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в розмірі 171 183 грн 00 коп.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за 1/2 частку ринкової вартості причепа марки «Janmil», модель «NW-IS», 2007 року випуску, та за 1/2 частку ринкової вартості тягача марки «Daf», модель «CF 85.430», 2003 року випуску, суд виходить з такого.

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що транспортні засоби марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, та марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, були зареєстровані за ОСОБА_2 03 та 09 липня 2015 року відповідно. 18 січня 2023 року вказані транспортні засоби на підставі договорів купівлі-продажу перереєстровано на ОСОБА_7 .

Як вказав в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу позивач звернулася до суду Комрат офіс Чадир-Лунга Республіки Молдова через 1 рік і 4 місяці, після того, як виїхала за межі України, тобто в лютому 2024 року, що не заперечувалося представником позивача ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено, що транспортні засоби марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, та марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, які були зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , були придбані у період шлюбу, проте вказані транспортні засоби були відчужені 18 січня 2023 року, тобто ще під час перебування сторін у шлюбі.

Жодних доказів того, що відчуження вказаних транспортних засобів відбулось не в інтересах сім`ї чи проти волі ОСОБА_4 суду не надано.

За таких обставин суд висновує, що транспортні засоби марки «Janmil», моделі «NW-IS», 2007 року випуску, та марки «Daf», моделі «CF 85.430», 2003 року випуску, станом на час розгляду справи не є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, оскільки вибули із власності подружжя під час перебування у шлюбі, а тому не можуть бути предметом поділу під час розгляду даної справи.

Щодо стягнення компенсації за 1/2 частку ринкової вартості ваги та конвеєра з двома бункерами та бані перевізної, площею 49 кв. м., суд вказує, що жодного доказу того, що вказане майно належало чи належить сторонам у справі позивачем не надано, а відповідач заперечує такі факти. З наданих представником позивача ОСОБА_1 оголошень з інтернет-сайту слідує, що ОСОБА_8 , номер телефону НОМЕР_13 , продає вагу та конвеєр з двома бункірами за 2 917 418 грн 00 коп., та діючий бізнес (баню перевізну) за 465 977 грн 00 коп., що не є доказом належності майна на праві приватної власності сім`ї Котробаїв. При цьому, свідок ОСОБА_5 , яка є дочкою сторін, вказала, що у батька є баня, бункер, ваги, але їй не відомо коли ця баня була придбана, за скільки і документи на неї вона ніколи не бачила. Тобто жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що вказане майно належить сторонам по справі суду не подано.

За таких обставин, позов ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 - до повного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_2 на її користь слід стягнути судовий збір в розмірі 3 755 грн 60 коп. (1 511 352,15 грн (вартість присудженого позивачу майна та компенсації) х 10 295,20 грн (судовий збір за позовну вимогу про поділ майна подружжя та дві заяви про забезпечення позову)/4 143 059,61 грн (загальна ціна позову визначена позивачем), а враховуючи повне задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на його користь слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 544 грн 40 коп. (3 755 грн 60 коп. 1 211 грн 20 коп.).

Окрім того, суд роз`яснює позивачу, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відтак, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 6 056 грн 00 коп., оскільки нею внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на: 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку нежитлового приміщення №ГП18, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :07:027:0348, яка розташована на території садового товариства «Залізничник» Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області; транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортних засобів: марки «ВАЗ», моделі 21081, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 17 826 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 35 копійок; марки «FIAT», моделі «SCUDO», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 126 640 (сто двадцять шість тисяч шістсот сорок) гривень 69 копійок; марки «LEXUS», моделі «GS 350», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в розмірі 171 183 (сто сімдесят одна тисяча сто вісімдесят три) гривні 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 2 544 (дві тисячі п`ятсот сорок чотири) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_14 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_15 .

Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Першко