Дата документу 25.03.2025Справа № 554/5410/24
Провадження № 2/554/886/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Сініцина Е.М.,

за участю секретаря Кувіта М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за Кредитним договором №01.01.2021-100000168 від 01.01.2021 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «Споживчий Центр», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року, у розмірі 21 414,51 грн., з яких 5 000,00 грн. - тіло кредиту, 10 000,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1 097,00 грн. 3% річних та 5317,51 грн. інфляційне збільшення боргу, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 422,40 грн. та 4 000,00 грн. на правову допомогу.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.05.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не направив.

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 01.01.2021 року №01.01.2021-100000168, за умовами якого кредитодавець зобов`язався видати кредит у сумі 5 000,00 грн., а позичальник повернути кошти та відсотки, що підтверджується копіями Паспорту споживчого кредиту, Заявкою на отримання кредиту та офертою про укладення кредитного договору, з підписом відповідача а також квитанцією від 01.01.2021 року.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі, що підтверджується електронною квитанцією №340541269 від 01.01.2021 року.

Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого за вказаним кредитним договором, згідно Карточки субконто Контрагенти на 29.11.2021 року та Довідки від 16.04.2024 року № 9681/24-ДПЗ, має заборгованість у розмірі 15 000,00 гривень.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням.

30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №301121-1, у відповідності до умов якого ТОВ "Споживчий центр" передало ТОВ «Новий Колектор» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , згідно реєстру прав вимог № 1, що є додатком № 2 до вказаного договору.

Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «Споживчий Центр» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір №01.01.2021-100000168 від 01.01.2021 року, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 15 000,00 грн., з якої - 5 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 10 000,00 грн. сума заборгованості за відсотками, в подальшому право вимоги отримав позивач ТОВ «Новий Колектор», на підставі договору факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року.

Суд дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України, суд вважає, що вони не обґрунтовані.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що на момент переходу прав вимоги за Кредитним договором №01.01.2021-100000168 від 01.01.2021 року до позивача перейшов розмір заборгованості в сумі 15 000,00 гривень, відповідно позивач має право саме на таку суму.

Стаття 625 ЦК України може бути застосована лише за умови доведеності надання коштів, які належать Кредитодавцю.

Враховуючи, що позивач не надавав грошей позичальнику, а набув право вимоги до нього, то саме позивач повинен довести розмір сплачених ним грошей за Кредитним договором №01.01.2021-100000168 від 01.01.2021 року внаслідок укладання Договору факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року.

Тобто нарахування за ст.625 ЦК України можливе лише при доведеності розміру сплаченого позивачем первісному кредитору і саме за Кредитним договором, що укладений з позичальником, а не на загальну суму по всім кредитним договорам.

Тому, зазначення позивача про нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 30 листопада 2021 року по 08 травня 2024 року є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 за Кредитним Договором №01.01.2021-100000168 від 01.01.2021 року підлягають задоволенню частково.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1 696,79 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вважає, що до заявлених вимог, в тому числі і до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають застосуванню норми статей 12,13,81 ЦПК України, які узгоджуються зі статтями 2,6 ЦПК України.

Крім того, в частинах 1-3 статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, представником позивача надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу Звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 021023-1 від 02 жовтня 2023 року, Договір про надання правничої допомоги № 021023-1 від 02 жовтня 2023 року, Платіжна інструкція № 695 від 17 квітня 2024 року на суму 4000,00 гривень.

Суд вважає надані документи такими, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., з огляду на велику кількість та сталу судову практику, що значно спрощує вивчення матеріалів та складання позовної заяви та витрачання необхідного часу для їх виконання; незначну складність, оскільки справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін вказаний обсяг витрат.

Така сума витрат на правову допомогу є співмірною, пропорційною до обсягу виконаних робіт.

На підставі ст.ст. 203, 525, 533, 536, 549, 550, 551, 610, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-279,280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», заборгованість у загальному розмірі 15 000,00 грн. грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором № 01.01.2021-100000168 від 01.01.2021 року, з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 10 000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» суму коштів витрачених на оплату судового збору у розмірі 1 696,79 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» суму витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4 000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», адреса 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 601, код в .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Е.М. Сініцин.