Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6404/24 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Коломієць О.С., Талько О.Б.

розглянувши у письмовому провадженні (без повідомлення учасників справи) в м. Житомирі цивільну справу №279/6404/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростень (повний текст складено 03.02.2025), -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №240353925 від 19.02.2022 у розмірі 18 558,40 грн, а також вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №240353925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що його невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт».

Вказує, що відповідачка добровільно, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт товариства та обрала бажану суму кредиту й строк кредитування, зазначивши свої персональні дані, у тому числі банківську карту, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти у розмірі 15 200 грн, строком до 21.03.2022, зі сплатою 2,10 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами.

Позивач зазначає, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

У подальшому, на підставі договору факторингу, укладеного 30 жовтня 2023 року, право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

14 червня 2024 року був укладений договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитними договором, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт капітал» заборгованість за кредитним договором №240353925 від 19.02.2022 у розмірі 18 558 грн 40 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 15 200 грн, та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 3 358 грн 40 коп., судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №240353925 від 19.02.2022 у розмірі 15 200 (п`ятнадцять тисяч двісті) гривень та 6 078,95 (шість тисяч сімдесят вісім) гривень судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладено між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» раніше, ніж укладений кредитний договір, права вимоги за яким передались. При цьому зазначає, що відступлення права вимоги може здійснюватись лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Юніт Капітал» вважав апеляційну скаргу безпідставною та в її задоволенні просив відмовити.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що 19 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №240353925, який позичальник підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, за умовами якого отримав в кредит грошові кошти в розмірі 15 200 грн строком на 30 днів від дати отримання кредиту (дисконтний період), а саме до 21 березня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,10% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого для перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту (а.с. 13 на звороті-21).

Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року укладений договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 43-46).

Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 31 грудня 2020 року укладені додаткова угода №19 від 28.11.2019 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020, в якій умови договору залишаються незмінними (а.с. 49); додаткова угода №26 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01, в якій сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції (а.с. 50-53); додаткова угода №27 від 31.12.2021 строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2022, в якій умови договору залишаються незмінними (а.с. 55).

ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено 30 жовтня 2023 року договір факторингу №30/1023-01 (а.с. 59-61), клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Із витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу від 30 жовтня 2023 року №30/1023-01 відступлено право вимоги щодо ОСОБА_1 , номер кредитного договору - 240353925, заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 15 200 грн, заборгованість за процентами 3 358,40 грн, загальна заборгованість складає 18 558,40 грн (а.с. 63-64).

14 червня 2024 року між ТОВ «Юніт капітал» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №14/06/24 (а.с. 66-69), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу та реєстру боржників до договору факторингу №14/06/24 від 14.06.2024, ТОВ «Юніт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 18 558,40 грн, з яких: 15 200,00 грн - прострочене тіло кредиту; 51 914,81 грн - сума заборгованості за відсотками( а.с. 70, 71-72).

Факторинг - це операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. Договір факторингу є одним із цивільно-правових договорів, за яким можуть передаватися права вимоги кредитора.

Тобто, це угода, яка дозволяє кредитору отримати від третьої особи суму в рахунок зобов`язань боржника (відступлення права грошової вимоги). По суті, це заміна кредитора в зобов`язанні.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

В постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Так, із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 19 лютого 2022 року, а договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» укладений 28 листопада 2018 року, а додаткова угода до договору факторингу укладена 31 грудня 2020 року. Отже, на момент укладення договору факторингу та додаткової угоди до договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року та додаткової угоди до договору факторингу від 31 грудня 2020 року.

Так, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 19 лютого 2022 року № 240353925, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».

Оскільки ні ТОВ ТОВ «Таліон Плюс», ні «ФК «Онлайн фінанс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, то таке право не могло бути передане цим товариствам на підставі договорів факторингу від 30 жовтня 2023 року та 14 червня 2024 року. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» за наведених вище обставин не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за договором №240353925, укладеним 19 лютого 2022 року між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Ураховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу був укладений між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року, а додаткова угода до договору факторингу 31 грудня 2020 року та в подальшому укладено також договір факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» 30 жовтня 2023 року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним між ними 19 лютого 2022 року, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» будь-якої заборгованості за кредитним договором від 19 лютого 2022 року №240353925, оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення по суті не дав належної правової оцінки тому, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази на підтвердження заявленої позивачем до стягнення заборгованості за кредитними договорами та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позовних вимог, а тому приймаються до уваги та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» необхідно стягнути на її користь сплачений судовий збір у розмірі 4 542,00 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 частини третьої ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 4 542,00 грн сплаченого судового збору .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 09.04.2025.