08.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/4301/25
Справа № 205/4301/25
Провадження № 2/205/2924/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотова В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 року на електронну адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана позовна заява.

21.03.2025 року судом в порядку, передбаченому ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру щодо адреси реєстрації позивача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які вказані у мотивувальній частині ухвали, а саме щодо сплати судового збору.

07.04.2025 року на електронну адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків, у якій вона надала до суду факти, які свідчать про військову агресію на території м. Дніпра.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суддя зазначає, що вимоги ухвали про залишення позову без руху від 25.03.2025 року позивачем виконано не було, докази сплати судового збору відсутні.

Окрім того, суддя повторно звертає увагу позивача на те, що застосування положень п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає за наявності певних умов, а саме: вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Саме для громадян, які зазнали таких непоправних наслідків через дії держави-агресора російської федерації, законодавець передбачив звільнення їх від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, умовою звільнення осіб від сплати судового збору на підставі вказаної норми є не просто факт тимчасової окупації території України, збройної агресії, збройного конфлікту, а й обов`язкове настання наслідків у вигляді вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

З доводів позовної заяви та доданих до неї доказів суддею не встановлено настання вищевказаних наслідків.

При цьому, відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 місто Дніпро, де зареєстрована позивач ОСОБА_1 , не є тимчасово окупованою територією. Так само, позивачем не наводиться обставини щодо спричинення моральної шкоди через поранення, перебування у полоні тощо.

З урахуванням предмету та підстав позову, ОСОБА_1 не є особою, яку звільнено від сплати судового збору, на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15 зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, суддя зазначає, що вимога суду про усунення недоліків позову не є порушенням права на справедливий судовий захист.

До того ж, посилання позивача на інші судові справи, які перебували в провадженні місцевих судів України не можуть бути прийняті суддею до уваги, оскільки у кожному окремому випадку суддя самостійно вирішує питання наявності підстав, визначених ст.ст. 185, 186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням зазначених обставин, суддя вважає за необхідне матеріали вказаної позовної заяви вважати неподаними та повернути позивачеві. Після усунення недоліків позивач не позбавлений права звернутися до суду з цією позовною заявою повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Федотова В.М.

.