Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лисича Ю.В. звернувся із зазначеним позовом до суду, вказавши, що 06.08.2019 Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від його заробітку/доходу, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у нього народився син ОСОБА_4 , який разом з цивільною дружиною перебуває на його утриманні. Оскільки сімейний стан позивача змінився, він позбавлений можливості сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі. У зв`язку з наведеним та з урахуванням положень ст. 192 СК України, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 06.08.2019 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О.

Ухвалою суду від 16.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

05.02.2025 від представника відповідача - адвоката Федака М.Л. надійшли пояснення, в яких він заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем не долучено до позовної заяви доказів, які свідчать про те, що матеріальний стан та стан здоров`я позивача погіршився. Крім того, матеріали справи не містять підтвердження того, що син перебуває на його утриманні.

17.03.2025 від представника позивача Лисича Ю.В. надійшло клопотання про долучення доказів, в якому він просить долучити до матеріалів справи договір оренди приміщення, який підтверджує, що позивач та його цивільна дружина разом з сином проживають за однією адресою в Республіці Польща, а також заяву про продовження дошкільного виховання.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 12.06.2014.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2019 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

06.08.2019 Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку/доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 «Конвенції ООН про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 273 СК України встановлено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Враховуючи зміст ст.ст. 192, 273 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір прожиткового мінімуму для дітей встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та на час розгляду справи для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 3 196,00 грн. Вказаний розмір залишився незмінним у 2025 році.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , а отже, на його утриманні перебувають двоє дітей та цивільна дружина.

На підтвердження факту спільного проживання та утримання дитини позивачем долучено договір оренди житлового приміщення від 23.02.2025, згідно з яким ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 орендують житлове приміщення за однією адресою в Республіці Польща, а також заяву про продовження дошкільного виховання ОСОБА_7 від 25.02.2025, в якій стоїть підпис позивача.

Суд вважає, що вказані докази не є достатніми для підтвердження факту перебування на утриманні позивача ще двох осіб, оскільки та обставина, що дитина та дружина позивача проживають разом із ним за однією адресою, сама по собі не свідчить про те, що вони перебувають на утриманні саме позивача.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 суд погодився з висновком апеляційної інстанції про те, що розмір аліментів встановлений судовим наказом відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від першого шлюбу, та суперечитиме її інтересам.

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Суддя О. О. Ковбасюк