Справа № 349/347/25
Провадження № 2/349/254/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 квітня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/347/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

11 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", інтереси якого представляє Кудіна А.В., звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №76352979 від 06 грудня 2023 року в розмірі 44 371, 90 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що 06 грудня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і ОСОБА_1 було укладено договір позики №76352979, який підписано електронним підписом відповідача, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

14 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №НІ/11/10-Ф відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1Безпечне агкнство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі.

Відповідно до реєстру боржників №30 від 19 серпня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 44371,90 грн. з яких 6225,07 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 146,83 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості. З часу отримання позивачем права вимоги до ОСОБА_1 по цьому договору, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. З цих підстав просили позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 не подав відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою судді від 12 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового засідання з викликом сторін.

Представник позивача Кудіна А.В. у судове засідання не з`явилися, просила справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, 12 березня 2025 року на адресу суду надійшла заява про слухання справи без його участі.

Участь у судових засіданнях є правом, а не обов`язком сторін по справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

06 грудня 2023 року року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і ОСОБА_2 за допомогою цифрового підпису було укладено електронний договір позики №76352979.

Відповідно до умов договору про надання позики №76352979 розмір кредиту становив 10500,00 гривень, кредит надавася строком на 30 днів, процентна ставка - 2,5% (фіксована). Орієнтовна загальна вартість позики - 12 468,75 грн. Дата видачі кредиту - 06 грудня 2023 року, дата повернення позики - 04 січня 2024 року.

14 червня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів" і ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" було укладено договір факторингу №14/06/21, а 28 липня 2021 року,13 червня 2022 року, 19 серпня 2024 року до цього договору факторингу укладено додаткові угоди за №2, 7, 34.

Згідно акта прийому-передачі реєстру боржників №30 від 19 серпня 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, на виконання п.1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року клієнт ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" передав, а фактор ТОВ "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів" прийняв реєстр боржників №30 від 19 серпня 2024 року, після чого до фактора перейшло право вимоги щодо боржників згідно реєстру.

За витягом з реєстру боржників №30 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер кредитного договору 76352979, загальна сума заборгованості 38 146,83 грн. з яких 6 225,07 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 146,83 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ "ФК"ЄАПБ" щодо позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором сума боргу станом на 31 січня 2025 року є ідентичною на дату відступлення права вимоги 19 серпня 2024 року.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1статті 519 ЦК України).

Аналіз цих норм свідчить, що частина 1 статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Проте, це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги:

1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Положення частини 1 статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу.

У випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній суб`єкт на таке відступлення. За загальним правилом пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України у такому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Відступлення права вимоги є одним з випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України).

За правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку зі заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає з зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20).

За частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що правовідносини за договором позики №76352979 між ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" і відповідачем ОСОБА_1 виникли 06 грудня 2023 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, у якому предмет договору не було індивідуалізовано належним чином. Витяг з Реєстру боржників №30 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, у якому зазначено боржника ОСОБА_1 , датований 19 серпня 2024 року, тобто більш як через три роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення цього договору у ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" не було права вимоги до відповідачача договором позики №76352979.

Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у цьому випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, свідчить, що відповідний правочин неукладено, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Також слід зазначити, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агнеція з повернення боргів" не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №76352979 від 06 грудня 2023 року, який був укладений після відступлення ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ"Фінансова компанія "Європейська агенція з поверненняборгів", а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь позивача.

За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.260-263ЦПК України,

ухвалив:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №76352979 від 06 грудня 2023 року в розмірі 44 371,90 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 10 квітня 2025 року.

Суддя О.О.Гаврилюк