УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 570/1631/22

провадження № 61-1362ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 червня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Шпанівської сільської радиРівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області,про скасування державної реєстраціїземельної ділянки,

встановив:

27 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 червня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, який продовжувався ухвалою від 03 березня 2025 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

У поданій заяві ОСОБА_1 вказує, що згідно з інформацією, наданою поштовим відділенням в м. Любомль, протягом жовтня та листопада 2024 року з Волинського апеляційного суду не надходило жодної кореспонденції. Зазначає, що він звернувся до ОСОБА_4 , який проживає в м. Луцьку та на ім'я якого була оформлена довіреність на представництво інтересів заявника у справі № 570/1631/22, проте дія довіреності закінчилась.

ОСОБА_1 стверджує, що у листопаді 2024 року він звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області для отримання копії постанови Волинського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, однак, у зв'язку з оголошеною тривогою не зміг її отримати, а під час наступного візиту до суду йому повідомили про ненадходження справи з суду апеляційної інстанції та відповідно неможливість видачі копії постанови. У грудні 2024 року, як зазначає заявник, він звернувся до Волинського апеляційного суду, проте внаслідок оголошеної тривоги також не зміг отримати копію постанови.

Також заявник вказує, що намагався оформити довіреність на ім'я ОСОБА_4 на представництво його інтересів, однак, не зміг цього зробити у зв'язку з хакерською атакою на реєстри Міністерства юстиції України. Лише 23 грудня 2024 року довіреність була оформлена та 30 грудня 2024 року його представник отримав у Волинському апеляційному суді копію постанови суду апеляційної інстанції від 03 жовтня 2024 року. При цьому, як стверджує заявник, з'ясувалось, що копія зазначеного судового рішення на його поштову адресу не надсилалась.

Проте зазначені заявником обставини не свідчать про недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України. Із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

В ухвалі Верховного Суду від 03 березня 2025 року було зазначено про необхідність наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наданням відповідних доказів, зокрема, довідки апеляційного суду щодо надіслання апеляційним судом на виконання вимог статті 272 ЦПК України на адресу ОСОБА_1 копії повного тексту постанови Волинського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року (а не у відповідь на заяву про видачу копії повного тексту постанови суду апеляційної інстанції) та щодо отримання/неотримання ним копії такої постанови. Проте вказана вимога ухвали суду касаційної інстанції від 03 березня 2025 року виконана не була.

Згідно з положеннями частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З урахуванням наведеного, оскільки вимоги ухвали Верховного Суду від 03 березня 2025 року виконані не були, недоліки касаційної скарги в повному обсязі не усунуті, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 червня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов