Справа №442/333/25
Провадження №2/442/424/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

секретаря судового засідання Лесович О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом у якому просить: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» - 3425 грн. 52 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію та 3028 грн. 00 коп. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що здійснює постачання електричної енергії на адресу: АДРЕСА_1 , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (ЕІС-код точки обліку №62Z307).

Із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 400550353) вбачається, що власниками житлового приміщення за вищевказаною адресою є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є споживачами житлово-комунальних послуг в розумінні Закону.

Згідно даних оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), переданих ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.04.2021 по 01.09.2024 по особовому рахунку № НОМЕР_1 спожито 2039 кВт.

Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими чинним законодавством, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 від 05.06.2019 року № 483.

Свої зобов`язання із вчасної оплати спожитих послуг споживачі належним чином не виконували, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3425 грн. 52 коп., а тому просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 16.01.2025 відкрито провадження в справі та постановлено розглядати таку в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін 11.02.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

05.02.2025 представником ОСОБА_1 , адвокатом Копанським Миколою Львовичем, подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_1 відмовити.

11.02.2025 за клопотанням представника відповідача Копанського Миколи Львовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03.03.2025.

17.02.2025 представником позивача подано відповідь на відзив.

03.03.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.03.2025.

24.03.2025 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 , розгляд справи відкладено на 03.04.2025.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та з підстав викладених відповіді на відзив, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 , з підстав викладених у письмовому відзиві. Просить відшкодувати витрати на професійну правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася вкотре, хоча про місце та час проведення судового засідання повідомлялася вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача(Гавриляк Г.І.) дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст.12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно із частиною 4 статтею 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належить по 1/2 ідеальній частині житлового будинку з господарським будівлями у АДРЕСА_1 .

Звертаючись із даним позовом в суд, позивач вказує, що здійснює постачання електричної енергії відповідачам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) на адресу: АДРЕСА_1 . Особовий рахунок побутового споживача № НОМЕР_1 (ЕІС-код точки обліку №62Z307).

ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07.06.2023 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П., успадкувала 1/2 будинковолодіння після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 .

Із довідки ТзОВ «Львівенергозбут» виданої споживачу ОСОБА_5 (покійний чоловік ОСОБА_1 ), вбачається, що на ОСОБА_5 відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість станом на 01.01.2025 року становить 514,08 грн., що знову ж таки свідчить про відсутність вказаної позивачем заборгованості на суму 3425,52 грн.

Іншим співвласником вище зазначеного будинковолодіння є ОСОБА_2 , яка має свій індивідуальний лічильник обліку електроенергії і має присвоєний особовий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією ТзОВ «Львівенерго збут».

11.02.2025 судом винесено ухвалу про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» доказів.

На виконання цієї ухвали, представником відповідача подано заяву, в якій зокрема зазначено, що: споживачем електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 (покійний чоловік ОСОБА_1 ) є споживачем електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 .

Зважаючи на вище викладене, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, а тому позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.

Водночас судом встановлено, що згідно даних оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), переданих ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.04.2021 по 01.09.2024 по особовому рахунку, № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , спожито 2039 кВт., а оскільки зобов`язання із вчасної оплати спожитих послуг ОСОБА_2 належним чином не виконувала, то це призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3425 грн. 52 коп.

Добровільно ОСОБА_2 заборгованість не погасила, а тому суму такої потрібно стягнути з неї в судовому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог, в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача ( ОСОБА_2 ) в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн., суд виходить з наступного.

Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги №23/01 від 23 січня 2025 року; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги №23/01 від 23 січня 2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2025 на суму 7500 грн.

Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами, а тому зважаючи на вимоги розумності і справедливості суд вважає їх співмірними з розглядом даної справи, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3 425, 52 гривні, судовий збір в сумі 3028,00 гривень, а всього 6453 (шість тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 52 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2025.

Суддя О.В. Крамар