Справа № 462/8855/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши в приміщенні суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Сяйво» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій,

встановив:

ЛКП «Сяйво» 22.11.2024 року звернулося в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 9132,45 грн. заборгованості по оплаті за послуги з управління будинком за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ЛКП «Сяйво» та співмешканцями будинку, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 укладено Типовий договір №97 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2024 року. Відповідно до положень вказаного Типового Договору споживачі послуг зобов`язані оплачувати управителю надані послуги з управління багатоквартирним будинком за ціною та у строки, встановлені договором. ЛКП «Сяйво» є управителем багатоквартиного будинку, зокрема АДРЕСА_1 , та відповідно до Договору із співвласниками, серед яких і відповідачі, забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідачі користуються наданими ЛКП «Сяйво», як управителем, послугами, однак взяті на себе зобов`язання з оплати отриманих ними послуг не виконують, внаслідок чого за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року у відповідачів перед ЛКП «Сяйво» виникла заборгованість у сумі 9132,45 грн за послуги з управління багатоквартирним будинком. У зв`язку з наведеними, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.01.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідачем ОСОБА_1 подано 26.02.2025 року суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти позову вона заперечує, оскільки розрахунок заборгованості не підтверджений належною бухгалтерською та юридично-значущою документацією. У відомостях про нарахування та оплату послуг, долучених до позовної заяви, вказано, що заборгованість станом на 01.03.2023 року становить 22691,66 грн., що виходить за межі позовних вимог. Додатково у відомостях про нарахування та оплату послуг зазначено цифри 10151,61 грн. та 11637,58 грн. Однак фінансових документів, згідно з якими можливо встановити з яких підстав внесено зазначені цифри у відомість, чи стосуються ці цифри нарахувань за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року до позовної заяви не додано. Крім того, нехтуючи вимогам закону, керівник ЛКП «Сяйво» не надає інформації щодо обліку доходів і витрат по будинку АДРЕСА_1 . За відсутності такої інформації, у тому числі землевпорядної документації на прибудинкову територію з визначеними площею та межами, розрахунки, які виставляє позивач не можуть бути визнані такими, що здійснені правильно та відповідають реальному стану справи.

У поданій 05.03.2025 року відповіді на відзив уповноважений представник позивача вказує, зокрема, на те, що до позовної заяви було додано ряд документів, що підтверджують наявність зобов`язань між позивачем та відповідачами, зокрема відомість про нарахування та оплату послуг. В таблиці відображаються усі нарахування та оплати не лише за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року, а й заборгованість на початок періоду за попередні роки. До 01.03.2023 року у відповідачів була наявна заборгованість за надані послуги у розмірі 22691,66 грн. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/9769/23 позовні вимоги ЛКП Сяйво» задоволено, стягнуто з відповідачів заборгованість у розмірі 11637,58 грн. Дана інформація відображена у відомостях про нарахування та оплату послуги у графі оплата. Щодо заборгованості у розмірі 10151,61 грн., яка відображена у графі оплата відомостей про нарахування та оплату послуг, зазначила, що вказана заборгованість виходила за межі позовної давності, тому підприємством було прийнято рішення списати дану заборгованість, у зв`язку із закінченням строку давності.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оглянувши матеріали справи №462/9769/23 та №462/6691/24, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 є власником та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.9, 17).

Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 03.01.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.18).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Наведене узгоджується із положеннями ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Також судом встановлено, що між ЛКП «Сяйво» та співмешканцями будинку АДРЕСА_1 , укладено Типовий Договір №97 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2024 року.

Відповідно до умов Типового договору ЛКП «Сяйво» в особі управителя ОСОБА_3 , що діє на підставі протоколу, є управителем будинку, в якому проживають відповідачі. Згідно із умовами договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно із вимогами законодавства та умовами цього договору. Послуга з управління включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного майна. Кожен із співвласників має право одержувати від управителя своєчасно та належної якості послугу з управління згідно із законодавством та умовами цього договору. Разом з тим, кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки встановлені цим договором.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Частинами 3, 4 вказаної статті визначено, що порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

У матеріалах справи відсутні докази того, що ЛКП «Сяйво» не надає послуги із утримання будинку та прибудинкової території або надає такі неналежної якості, зокрема до матеріалів справи не долучено листів, звернень з приводу ненадання чи неналежного надання вказаних житлово-комунальних послуг до їх виконавця, акту-претензії на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тощо.

Таким чином, доказів щодо ненадання ЛКП «Сяйво» чи надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг відповідачами суду не надано.

28.08.2024 року Залізничним районним судом м.Львова за заявою ЛКП «Сяйво» було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6844,01 грн., який ухвалою цього ж суду від 08.10.2024 року був скасований.

У зв`язку з викладеними обставинами ЛКП «Сяйво» 22.11.2024 року звернулося до суду з позовними вимогами.

На підтвердження заборгованості відповідачів по оплаті за управління будинком по квартирі АДРЕСА_2 позивачем до матеріалів справи долучено відомості про нарахування та оплату послуг управління будинку (а.с.10).

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за управління будинком за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року в розмірі 9132,45 грн.

Однак, як вбачається із нарахувань, що відображені у відомостях про нарахування та оплату послуг управління будинку, долучених позивачем до матеріалів справи, заборгованість відповідачів по оплаті за утримання будинку по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року в розмірі 8229,98 грн., а не 9132,45 грн. як зазначає позивач.

При цьому, сума у розмірі 21789,19 грн., що відображена у відомостях в графі «оплачено» стосується періоду за попередні роки, частина з яких у розмірі 11637,58 грн. стягнута на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21.02.2024 року у справі №462/9769/23, а решта суми у розмірі 10151,61 грн. була списана ЛКП «Сяйво», про що позивачем було зазначено у відповіді на відзив.

Таким чином, позивачем документально підтверджена заборгованість відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по утриманні будинку за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року у розмірі 8229,98 грн.

В зв`язку з цим, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів 8229,98 грн. заборгованості по оплаті за утримання будинку за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року, задовольнивши позовні вимоги частково.

При цьому, покликання відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем не долучено фінансових документів, з яких можливо встановити заборгованість, яка була внесена у відомість, та чи стосуються такі нарахування періоду з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачами, всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, при цьому свого розрахунку відповідачі суду не надали.

Також суд не приймає до уваги покликання відповідача ОСОБА_1 про те, що керівник ЛКП «Сяйво» не надає їй відповідь на її запити щодо надання інформації про облік доходів і витрат по будинку АДРЕСА_1 , оскільки уповноваженим представником позивача до відповіді на відзив долучено відповіді директора ЛКП «Сяйво» на вказані запити, які були скеровані поштовим зв`язком на адресу відповідача ОСОБА_1 .

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи те, що судовий наказ Залізничного районного суду м.Львова від 28.08.2024 року скасований, суд вважає за необхідне зарахувати до сплаченого судового збору суму у розмірі 302,80 грн., яка була сплачена за видачу судового наказу (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви ЛКП «Сяйво» було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5966 від 22.11.2024 року.

Таким чином, оскільки позивачем за подання позовної заяви було сплачено 3330,80 грн. судового збору, хоча слід було сплатити судовий збір у меншому розмірі 3028 грн., тому на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», позивачу ЛКП «Сяйво» слід повернути 302,80 грн. (3330,80 3028) грн. надміру сплаченого судового збору.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Сяйво» слід стягнути по 1364,42 (90,12 % від 3028 грн.):2) грн. судового збору.

Керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» 8229,98 грн. заборгованості по оплаті за послуги з управління будинком за період з 01.03.2023 року по 30.09.2024 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» по 1364,42 грн. понесених витрат зі сплати судового збору.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (, що розташоване за адресою: м.Львів, вул. К.Левицького, 18) повернути з державного бюджету Львівському комунальному підприємству «Сяйво» 302,80 грн. надміру сплаченого згідно платіжної інструкції №5966 від 22.11.2024 року судового збору.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Львівське комунальне підприємство «Сяйво», , місцезнаходження: м.Львів, вул.Сяйво, 21;

відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Текст рішення складено 10.04.2025 року.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний