Провадження №22-ц/812/628/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участю: заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №488/3983/24 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення, яке ухвалив Корабельний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Чернявської Яни Анатоліївни у приміщенні цього суду 07 лютого 2025 року, дата складання повного тексту не зазначена, за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті (загибелі) на території, на якій введено воєнний стан, де заінтересованими особами визначені: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту смерті (загибелі) на території, на якій введено воєнний стан, де заінтересованими особами визначені: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Заяву мотивовано тим, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом загиблого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник ОСОБА_2 - дружиною останнього. 21 липня 2023 року ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , проходив службу на посаді гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , шпк «матрос». Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 грудня 2023 року № 364 ОСОБА_5 вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин та вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі угрупування морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 26 грудня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 сповістив заявника ОСОБА_1 про те, що його брат - матрос ОСОБА_5 20 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Кринки Херсонської області вважається зниклим безвісті за особливих обставин, у зв`язку з чим дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 звернулася до відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою про встановлення місця знаходження її чоловіка ОСОБА_5 . За даним фактом 28 грудня 2023 року відкрите кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001737 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисне вбивство. Постановою слідчого СВ поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Коренського Д.С. від 03 січня 2023 року визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 . Також за фактом встановлення причин та з`ясування обставин зникнення безвісти (загибелі) під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративної діяльності) від 25 грудня 2023 року №2647 та на підставі рапорту командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2023 року №46091 заступником командира батальйону морської піхоти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 проведено службове розслідування. З акту службового розслідування вбачається, що матрос ОСОБА_5 виконував бойове завдання згідно БР №217/2482/дск від 22 жовтня 2023 року та 20 грудня 2023 року близько 13:00, пересуваючись до району 146 жовтої точки за водою, поблизу населеного пункту Кринки Херсонського району, Херсонської області, попав під ворожий мінометний обстріл, внаслідок чого отримав поранення, несумісне з життям. На даний момент тіло загиблого матроса ОСОБА_5 знаходиться на місцевості, котра перебуває під постійним ворожим вогневим контролем. Немає жодної безпечної можливості для групи евакуації евакуювати тіло загиблого військовослужбовця. Для отримання свідоцтва про смерть заявник ОСОБА_1 звернувся до Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві, але йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті не надано документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної? реєстрації? актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в зоні бойових дій (на тимчасово окупованій? території? Украйні), де неможливо отримати медичний? документ, що може бути прийнятий відділом державної? реєстрації? актів цивільного стану для здіи?снення реєстрації? смерті відповідно до статті 17 Закону Украі?ни «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». Пред`явлений акт службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 не є підставою для проведення державної реєстрації смерті.

Посилаючись на викладене, заявники просили встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу населеного пункту Кринки Херсонського району Херсонської області внаслідок поранення під час мінометного обстрілу, під час дії воєнного стану, виявивши стійкість і мужність при виконанні бойового завдання у складі групування морської піхоти «Катран» в районі ведення воєнних бойових) дій при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Ухвалами Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06 вересня 2024 року та від 03 грудня 2024 року зацікавленими особами до участі у справі залучені Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 07 лютого 2025 року заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволена.

Суд встановив юридичний факт смерті (загибелі) військовослужбовця Збройних Сил України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, постійно до мобілізації у Збройні Сили України проживав за адресою: АДРЕСА_1 , матроса гранатометника 2 відділення 1 взводу 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу населеного пункту Кринки Херсонського району Херсонської області внаслідок поранення під час ворожого артилерійського та мінометного обстрілів під час дії воєнного стану, виявивши стійкість і мужність при виконанні бойового завдання у складі угрупування морської піхоти «Катран» в районі ведення воєнних (бойових) дій, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Рішення допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано тим, що наявними у справі доказами: витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний номер по ЖОЖ № 9/67т), актом службового розслідування за фактом зникнення безвісті під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу І роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 ; сповіщенням № 294 від 23 грудня 2023 року; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 364 від 23 грудня 2023 року; наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 916 від 15 квітня 2024 року, доведено, що подія загибелі ОСОБА_5 сталася під час виконання ним бойового завдання в районі бойових дій та тіло загиблого залишилося на тимчасово непідконтрольній території ЗСУ, тому не є можливим у визначеному законодавством порядку встановити та підтвердити юридичний факт смерті особи на території, де на даний час ведуться бойові дії. Для брата, дружини та дітей загиблого ОСОБА_5 встановлення такого факту смерті (загибелі) ОСОБА_5 є необхідним для подальшої реєстрації його смерті в органах реєстрації актів цивільного стану України шляхом отримання свідоцтва про смерть та реалізації соціальних прав членів сімей загиблого.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвали нове про відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зі змісту заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що встановлення факту смерті ОСОБА_5 заявники пов`язують із наміром отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадкових прав у зв`язку із смертю колишнього військовослужбовця ОСОБА_5 . Також Міністерство оборони вказує, що суд не врахував правові позиції Верховного Суду та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_5 і невірно застосував норму статті 317 ЦПК України, а не застосував положення статті 46 ЦК України, тобто допустив порушення норм матеріального права та порушив вимоги процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявників - адвокат Довганюк Л.Б. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення саме у тій редакції, яка була вказана заявниками.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_5 (а.с. 23), а ОСОБА_1 є його братом. ОСОБА_5 (а.с. 21, 22) є також батьком ОСОБА_7 (а.с. 115-117) та ОСОБА_4 (а.с. 122).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2023 року № 267 ОСОБА_5 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, був зарахований відповідно до розпорядження начальника організаційно-штатного управління - заступника начальника головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 31 липня 2023 року № 300/ПУ/2720/П/дск у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 і з 22 вересня 2023 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення (а.с. 30).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2023 року № 268 ОСОБА_5 було призначено на посаду гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 (а.с. 31).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 жовтня 2023 року № 286 матрос ОСОБА_5 , гранатометник відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти, вважається таким, що прибув та припустив до виконання службових обов`язків у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі угруповання морської піхоти «Катран» (а.с. 32).

Згідно запису від 20 грудня 2023 року у журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний номер по ЖОЖ № 9/67т) поблизу населеного пункту Кринки Херсонської області під час штурмових дій противника та ворожих артилерійського та мінометного обстрілів матрос ОСОБА_5 , гранатометник 2 відмп 2 вмп 1 рмп 1 бмп НОМЕР_3 обрмп, зник безвісти за особливих обставин (а.с. 79).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 грудня 2023 року № 364 матрос ОСОБА_5 , гранатометник відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти вважається зниклим безвісти за особливих обставин 20 грудня 2023 року (а.с. 81).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25 грудня 2023 року № 264 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 (а.с. 45-46).

Згідно акту службового розслідування за фактом зникнення безвісті під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу І роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 , який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 (далі - акт про розслідування), факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 23 грудня 2023 року № 364 мав місце внаслідок збройної агресії російської федерації в районі виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кринки Херсонської області 20 грудня 2023 року (а.с. 15-29).

Зі змісту акту про розслідування вбачається, що з метою встановлення обставин та фактів зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 були отримані пояснення у старшого лейтенанта ОСОБА_8 та старшого лейтенанта ОСОБА_9 , згідно яких матрос ОСОБА_5 виконував бойове завдання згідно БР Ж 217/2482/дск від 22 жовтня 2023 року та 20 грудня 2023 року близько 13:00, пересуваючись до району 146 жовтої точки за водою, поблизу населеного пункту Кринки Херсонського району Херсонської області попав під ворожий мінометний обстріл, внаслідок чого отримав поранення, не сумісне з життям. На даний момент тіло загиблого матроса ОСОБА_5 знаходиться на місцевості, котра перебуває під постійним ворожим вогневим контролем, немає жодної безпечної можливості для евакуаційної групи евакуювати тіло загиблого військовослужбовця, будь-які спроби дістати тіло були невдалими.

26 грудня 2023 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 направив сповіщення братові ОСОБА_5 . ОСОБА_1 про те, що матрос ОСОБА_5 20 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Кринки Херсонської області вважається зниклим безвісти за особливих обставин (а.с. 35).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 28грудня 2023 року за № 0001737 зареєстровано кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку із повідомленням про те, що чоловік заявниці військовослужбовець ОСОБА_5 зник під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кринки Херсонської області та його місцезнаходження невідоме (а.с. 36).

Відомості про ОСОБА_5 як зниклу безвісти за особливих обставин особу внесені 05 січня 2024 року до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с. 40-41).

На звернення від Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Управління міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_1 отримав відповідь від 20 серпня 2024 року № Ш-68 /23.22-04 про те, що пред`явлений заявником акт службового розслідування за фактом зникнення безвісті під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу І роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 не є підставою для проведення державної реєстрації смерті. Заявникові рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту смерті (а.с. 47).

Звертаючись із заявою, брат та дружина військовослужбовця ОСОБА_5 просили встановити факт смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок поранення під час мінометного обстрілу при виконання бойового завдання

Задовольняючи заяву про встановлення факту смерті ОСОБА_5 , суд першої інстанції вважав, що для цього є передбачені законом підстави, оскільки наявними у справі доказами підтверджена його загибель під час виконання бойового завдання.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з таких міркувань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

Згідно з частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України)

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) та від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 (провадження № 61-16728св23) дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункти 8, 9 частини першої статті 315 ЦПК України).

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі, яка переглядається (а. с. 1-11 ) свідчить про те, що заявники просять суд встановити факт смерті їх брата та чоловіка ОСОБА_5 (військовослужбовця) у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання, з метою проведення реєстрації смерті цієї особи, оскільки від цього залежить виникнення їх особистих та майнових прав, що тягне за собою можливі юридичні наслідки.

Як на фактичні підстави звернення до суду заявники посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 загинув під час бойових дій, що підтверджується актом службового розслідування за фактом зникнення безвісті під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу І роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_5 , який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 (а.с. 25-29). Відділ державної реєстрації актів цивільного стану на підставі вимог пункту 1 Глави 5 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, відмовив заявникам у реєстрації смерті ОСОБА_5 та вказав на те, що акт службового розслідування за фактом зникнення безвісти не може бути документом - підставою для проведення державної реєстрації смерті.

Натомість в наданій на підтвердження вимог своєї заяви заявниками суду копії акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти 20 грудня 2023 року матроса ОСОБА_5 , зроблений висновок про те, що встановлений факт зникнення безвісти матроса гранатометника ОСОБА_5 мав місце внаслідок збройної агресії російської федерації в районі виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кринки Херсонської області. Тоді як відомості про те, що матрос ОСОБА_5 20 грудня 2023 року потрапив під ворожій мінометний обстріл, внаслідок чого отримав поранення, несумісне із життям, а його тіло залишилось на території, що перебуває під постійним ворожим вогневим контролем, є викладенням свідчень лейтенанта ОСОБА_8 та старшого лейтенанта ОСОБА_9 , а у висновку зазначеного акта службового розслідування відсутнє.

Тобто долучений до справи акт службового розслідування та інші докази, зокрема, сповіщення від 26 грудня 2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 направив сповіщення, відомості з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, достеменно підтверджують факт зникнення матроса ОСОБА_5 20 грудня 2023 року за особливих обставин під час виконання бойового завдання, але не факт його смерті (загибелі) у цей день.

За такого вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

З огляду на це підстав для задоволення заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_2 про встановлення факту смерті їх брата та чоловіка ОСОБА_5 (військовослужбовця) у певний час - 20 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає.

Разом з тим апеляційний вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявників вірогідного припущення про смерть ОСОБА_5 , заявники не позбавлені можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_5 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Суди першої інстанції, вирішуючи справу, на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, тому колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції не можна визнати законними та обґрунтованими, оскільки суд помилково визнав встановленими обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та положення процесуального закону щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, а тому воно на підставі пунктів 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення заяви.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 07 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті (загибелі) на території, на якій введено воєнний стан, де заінтересованими особами визначені: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк

___________________________________________________

Повна постанова складена 10 квітня 2025 року