Справа № 521/3401/25
Провадження № 4-с/521/32/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І. А,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересована особа Старший державний виконавець Хаджибейського (Малиновського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщук Костянтин Георгійович на протиправні дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із скаргою протиправні дії державного виконавця, боржник ОСОБА_2 , заінтересована особа Старший державний виконавець Хаджибейського (Малиновського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщук Костянтин Георгійович, в якій просила: поновити ОСОБА_1 (її представнику) строк на подання даної скарги, визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хаджибейського (раніше Малиновського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщука Костянтина Георгійовича щодо винесення 16.10.2024 р. постанови про закінчення виконавчого провадження № 65269050, визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 65269050, винесену 16.10.2024 р. старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщуком Костянтином Георгійовичем, зобов?язати старшого державного виконавця Хаджибейського (раніше Малиновського) віллілу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщука Костянтина Георгійовича поновити виконавче провадження № 65269050 з примусового виконання виконавчого листа № 521/14052/20, виданого 06.04.2021 р. Малиновським районним судом м. Одеси.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що на виконанні у Малиновському (на теперішній час - Хаджибейському) відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №65269050 з примусового виконання виконавчого листа №521/14052/20, виданого 06.04.2021 р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 3 000 доларів США, що за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення суду становило 82 995 грн. 30 коп.

Виконавчий лист N?521/14052/20 було видано на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 р. по справі N?521/14052/20 (далі - заочне рішення суду).

Двадцять шостого квітня 2021 р. державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУЮМ (м. Одеса) Гнатюком Д.В. на підставі заяви представника ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 65269050 З примусового виконання виконавчого листа № 521/14052/20, про що прийнято постанову від 26.04.2021 р.. Ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження № 65269050: БЕ4ЕЕВДЗБА1Б. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 не виконувала вищезазначене рішення суду ані добровільно, ані у примусовому порядку. У серпні-жовтні 2024 р. в рамках виконавчого провадження № 65269050 з ОСОБА_2 було стягнуто частину заборгованості, визначену у заочному рішенні суду. Як стало відомо після ознайомлення 17.02.2025 р. з матеріалами виконавчого провадження, 16.10.2024 року старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщуком К.Г. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65269050 про стягнення за виконавчим листом № 521/14052/20 коштів у розмірі 82 995,30 грн на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв?язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження № 65269050 від 16.10.2024 р. є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Учасники справи в останнє призначене судове засідання не з`явилися. Однак представник скаржника подав заяву про розгляд скарги без її участі, вказала що вимоги викладені у скарзі підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 09.02.2021 р. по справі № 521/14052/20 було встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 3 000 дол. США в якості авансу за купівлю квартири та укладення договору купівлі-продажу, однак відповідний договір не уклала, аванс ОСОБА_1 не повернула. З огляду на викладене, судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ухвалено відповідне заочне рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 3 000 доларів США, що за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення суду становило 82 995 грн. 30 коп.. (а.с. 5-6)

У виконавчому листі № 521/14052/20, що виданий на виконання вищезазначеного рішення суду 06.04.2021 р. Малиновським районним судом м. Одеси зазначено про стягнення з ОСОБА_2 3 000 доларів США, що за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення суду становило 82 995 грн. 30 коп.. (а.с. 7)

На виконанні у Малиновському (на теперішній час - Хаджибейському) відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 65269050 з примусового виконання виконавчого листа № 521/14052/20, виданого 06.04.2021 р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 3 000 доларів США, що за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення суду становило 82 995 грн. 30 коп. Засвідчена копія вищевказаного виконавчого провадження (№ 65269050) була надана до суду на виконання ухвали суду від 10.03.2025 року про витребування доказів. (а.с. 39-67)

26 квітня 2021 р. державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУЮМ (м. Одеса) Гнатюком Д.В. на підставі заяви представника ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 65269050 з примусового виконання виконавчого листа № 521/14052/20, про що прийнято постанову від 26.04.2021 р.. (а.с. 49)

16.10.2024 року старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщуком К.Г. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65269050 про стягнення за виконавчим листом № 521/14052/20 коштів у розмірі 82 995,30 грн. на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв?язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). (а.с.63)

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 фактично оскаржує постанову державного виконавця від 16.10.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 65269050, оскільки оскаржуваною постановою від 16.10.2024 р. порушено права ОСОБА_1 на належне виконання заочного рішення суду та отримання від боржника заборгованості у повному обсязі, зокрема у розмірі 3 000 дол. США.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов?язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому, правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов?язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

У постанові Верховного Суду від 17.10.2019 р. по справі № 461/6129/16-ц зазначено, що суд, ухвалюючи рішення у справі, визначив суму боргу, яку стягнув з боржника на користь стягувача, в іноземній валюті з її перерахунком у гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення. Тобто, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Також слід звернути увагу на правові висновки, наведені Великою Палатою Верховного Суду по справі № 761/12665/14-ц, в якій розглядалось питання скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, в рамках якого виконувалось рішення суду про стягнення суми боргу в іноземній валюті з одночасним визначенням еквіваленту такої суми у гривні.

Так, у постанові від 04.07.2018 р. по справі № 761/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила: «Визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України (п. 51 постанови).

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана У резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні (п. 52, 55 постанови) .

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (п. 56 постанови)».

У постанові від 22.09.2023 р. по справі № 2-1540/12, у якій оскаржувались дії державного виконавця з примусового виконання рішення суду, за яким борг було стягнуто в іноземній валюті та визначено його еквівалент у гривні, Верховний Суд прийшов до висновку про безпідставність доводів заявника про необхідність здійснення виконавцем дій і нарахувань у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Враховуючи викладене, стягненню в порядку примусового виконання судового рішення державним виконавцем підлягають кошти саме в іноземній валюті (доларах США), а не їх гривневий еквівалент, визначений на час ухвалення рішення суду.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Таким чином, заочне рішення суду від 09.02.2021 р. згідно виконавчого листа №521/14052/20 підлягало примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, сума боргу, яка підлягала стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , мала обчислюватись державним виконавцем у іноземній валюті, а не у еквіваленті в гривні на момент ухвалення рішення суду.

Відповідно, з метою належного виконання заочного рішення суду, ОСОБА_1 мала бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті.

У постанові від 22.09.2023 р. по справі № 2-1540/12 Верховний Суд зауважив, що оскільки судом було стягнуто заборгованість в іноземній валюті із визначенням її еквіваленту в гривні за офіційним курсом НБУ станом на час ухвалення рішення, належним виконанням такого рішення суду є стягнення суми в іноземній валюті за курсом валюти у гривні на дату платежу. а у випадку виконання рішення частинами - за курсом валюти на дату кожного з платежів.

Станом на 16.10.2024 року (дата прийняття оскаржуваної постанови) згідно з офіційним курсом НБУ долар США по відношенню до гривні складав 41,1963 грн. за одну одиницю відповідно. Тобто сума у розмірі 82 995,30 грн, яку було стягнуто з ОСОБА_2 на виконання заочного рішення суду від 09.02.2021 р., становить лише 2014,63 дол. США.

З урахуванням того, що згідно виконавчого листа № 521/14052/20 ОСОБА_2 мала на виконання заочного рішення суду сплатити 3 000 доларів США, в частині 985 дол. США зазначене рішення суду так і не виконано (3 000 дол. США - 2014,63 дол. США).

Отже, заочне рішення суду від 09.02.2021 р. ОСОБА_2 не виконано, державний виконавець мав стягнути суму боргу або безпосередньо в іноземній валюті у розмірі 3000 дол. США, або у національній валюті з конвертацією здійснених платежів за курсом НБУ на дату кожного платежу відносно іноземної валюти, до повного стягнення з ОСОБА_2 суми, що відповідає 3 000 дол. США на дату останнього платежу.

За таких обставин, державний виконавець Хаджибейського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Поліщук К.Г., з порушенням положень ст. ст. 39, 49 Закону України «Про виконавче провадження» виніс неправомірну постанову про закінчення виконавчого провадження № 65269050 від 16.10.2024 р., а тому така постанова підлягає скасуванню.

За такого, суд погоджується із доводами скаржника про неповне фактичне виконання рішення, внаслідок чого дії державного виконавця з винесення оскаржуваної постанови є неправомірними.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Окрім того, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на подання вищевказаної скарги до суду, оскільки судом достовірно встановлено, що про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 65269050 від 16.10.2024 р. ОСОБА_1 стало відомо 17.02.2025 р. після того, як її представник ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 65269050 та у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк на подання скарги був пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 76-81, 83, 89, 258-261, 352-354, 447-453 ЦПК України, ст.ст.39, 40, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересована особа Старший державний виконавець Хаджибейського (Малиновського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщук Костянтин Георгійович на протиправні дії державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хаджибейського (раніше Малиновського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщука Костянтина Георгійовича щодо винесення 16.10.2024 р. постанови про закінчення виконавчого провадження № 65269050.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 65269050, винесену 16.10.2024 р. старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщуком Костянтином Георгійовичем.

Зобов?язати старшого державного виконавця Хаджибейського (раніше Малиновського) віллілу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поліщука Костянтина Георгійовича поновити виконавче провадження № 65269050 з примусового виконання виконавчого листа № 521/14052/20, виданого 06.04.2021 р. Малиновським районним судом м. Одеси.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 04 квітня 2025 року.

Суддя І.А. Мазун