Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить встановити факт проживання сім`єю без реєстрації шлюбу громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з січня 2013 по 21.12.2023, а також визнати набуте майно за час такого проживання спільною сумісною власністю подружжя та здійснити поділ такого майна.

Свої вимоги мотивувала тим, що починаючи з 2012 року позивачка та ОСОБА_3 перебували у близьких стосунках, а з 2013 року почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Зазначає, що під час проживання однією родиною позивачка та ОСОБА_3 турбувались один про одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали покупки, проводили сумісний відпочинок, підтримували стосунки з родичами, мали права та обов`язки, що притаманні чоловіку та дружині у шлюбі, але до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу не звертались, у період спільного проживання у будь-якому іншому шлюбі не перебували.

Також вказує, що позивачка та ОСОБА_3 раніше перебували в офіційному шлюбі. який було укладено 04.06.1985, та який було розірвано у 1986 році.

В подальшому позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 . Від спільного подружнього життя у подружжя народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте спільне подружнє життя із ОСОБА_4 не склалося та шлюб між ними було розірвано у 1997 році.

ОСОБА_3 також повторно укладав шлюби.

З 2013 позивачка та ОСОБА_3 знову почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у місті Ужгород Закарпатської області у стаціонарі кардіологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради.

Зазначає, що факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини, ведення спільного господарства та те, що ОСОБА_3 проживав разом з позивачкою до дня смерті підтверджується, зокрема, спільною адресою проживання, зазначеною у Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 . Також за час спільного проживання з ОСОБА_3 , померлий оплачував комунальні послуги за газ, світло, інтернет.

Звернула увагу, що про відносини з померлим як чоловіка та дружини, свідчать фотокартки, на яких зображені позивачка з ОСОБА_3 , з родичами, у сімейному колі, з друзями та на сімейному відпочинку. Також факт проживання з ОСОБА_3 як подружжя та ведення спільного господарства можуть бути підтверджені показами свідків, які проживають по сусідству.

Наголосила, що за час сумісного проживання за спільні кошти, внаслідок спільної праці позивачка з ОСОБА_3 придбали майно:

- земельну ділянку, загальною площею 0,0525 га, у тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,049 га, під господарськими будівлями і дворами - 0,0035 га, цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Кам`яниця, урочище «Реформа» з кадастровим номером земельної ділянки - :03:001:0016;

- садовий будинок, розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада Кам`яницька, садове товариство «Едельвейс», урочище «Реформа». (садовий будинок загальною площею 41,9 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами (опис: літ. «А» - садовий будинок, літ. «Б» - сарай, №1, 2 - огорожа. 1 - споруда);

- гараж, загальною площею 24,6 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 (ряд 11 поз.2);

- автомобіль ВАЗ 210994 (легковий седан), 2008 р.в., держ. номер НОМЕР_1 ;

- автомобіль Audi Q5 (легковий універсал), 2013 р.в., держ. номер НОМЕР_2

Звернула увагу, що нерухоме майно було придбано за спільні кошти за час сумісного проживання однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу за договором купівлі-продажу від 28.02.2023, посвідченого 28.02.2023 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К. та зареєстрованим в реєстрі за №380.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи, що гр. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки та ОСОБА_3 в період з січня 2013 по 21.12.2023, визнати набуте майно під час спільного проживання спільною сумісною власністю та здійснити поділ спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

21.10.2024 Ужгородським міськрайонним судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву.

09.12.2024 на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 , в якій останній зазначив, що вимоги, заявлені ОСОБА_1 визнає повністю.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка, представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, разом з тим представник позивачки подала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, в поданій заяві від 09.12.2024 просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, встановивши дійсні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступних висновків.

Судома встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у місті Ужгород Закарпатської області у стаціонарі кардіологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Як пояснила у судовому засіданні, яке відбулось 24.01.2025, позивачка ОСОБА_1 вона з 2013 року проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначене підтверджується копією Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1 , а також виписками з погосподарської книги дворогосподарства по Оноківській сільській раді.

Так з виписки з погосподарської книги дворогосподарства по Оноківській сільській раді за 2016-2020 роки вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала, ОСОБА_3 не зареєстрований, проживав.

З виписки з погосподарської книги дворогосподарства по Оноківській сільській раді за 2021-2025 роки вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала, ОСОБА_3 був зареєстрований з 09.11.2021, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До матеріалів справи додано копію свідоцтва про шлюб, за яким ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6 , прізвище чоловіка після одруження ОСОБА_7 , прізвище жінки після одруження ОСОБА_7 . Також надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , згідно якого шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвано 13.08.1986.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.01.2024 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_4 16.04.1988, прізвище чоловіка після шлюбу ОСОБА_9 , прізвище жінки після шлюбу ОСОБА_9 . В подальшому вказаний шлюб розірвано 20.12.1996, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 15.01.1997.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час заявленого періоду спільного проживання з ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебував.

Родинні зв`язки між позивачкою та ОСОБА_3 не встановлені. Вирішення цього питання можливе тільки шляхом звернення до суду.

Разом з тим, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили допитані у судовому засіданні 24.01.2025 свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно з 2015 проживали однією сім`єю без реєстрацію шлюбу в селі Кам`яниця, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Так, ОСОБА_10 зазначив, що він є сусідом позивачки з 2015 року, з часу як позивачка купила будинок, підтримував добрі сусідські стосунки з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Підтвердив, що позивачка і померлий проживали разом, їздили на роботу та з роботи, спільно працювали на земельній ділянці біля будинку, виконували обов`язки подружжя, батьків, а також дідуся та бабусі.

ОСОБА_11 також підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як подружжя, оскільки є їхньою сусідкою з 2015 року, при заселенні в будинок допомагали замінювати внутрішню водопровідну мережу, спільно робили ремонт в квартирі. Також зазначила, що позивачка з померлим проживали самі, проте до них часто приїжджали їх діти.

ОСОБА_12 також підтвердив факт проживання подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зазначив, що позивачка познайомила свідка з чоловіком десь у 2015 році. З того часу вони і проживали разом.

Також відповідачем ОСОБА_2 , який є сином померлого ОСОБА_3 , не заперечувались позовні вимоги щодо встановлення такого факту, у заяві від 09.12.2024, поданій через «Електронний суд» на адресу суду позовні вимоги визнав, просив такі задовольнити.

Крім того, факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується оглянутими сімейними фотознімками позивачки та іншими письмовими доказами, доданими до позовної заяви.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Щодо вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України ).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц (провадження № 61-10270ск18).

Сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких стосунках не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , просить встановити факт проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як дружини і чоловіка без укладання шлюбу в період з січня 2013 року по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте на підтвердження періоду спільного проживання з січня 2013 по вересень 2015 року позивачкою не надано жодного документу чи доказу.

Суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, які б в сукупності давали підстави для безспірного висновку про дійсне проживання позивачки з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з вересня 2015 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того суд встановив, що за цей час вони в результаті спільної праці, об`єднання вкладів та своїх зусиль, придбали у спільну сумісну власність

- земельну ділянку, загальною площею 0,0525 га, у тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,049 га, під господарськими будівлями і дворами - 0,0035 га, цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Кам`яниця, урочище «Реформа» з кадастровим номером земельної ділянки - :03:001:0016, підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 28.02.2023, згідно з яким ОСОБА_3 набув у власність вказану земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу від 28.02.2023;

- садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (садовий будинок загальною площею 41,9 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами (опис: літ. «А» - садовий будинок, літ. «Б» - сарай, №1, 2 - огорожа. 1 - споруда), підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 28.02.2023, згідно з яким ОСОБА_3 набув у власність вказаний будинок згідно договору купівлі-продажу від 28.02.2023;

- гараж, загальною площею 24,6 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 (ряд 11 поз.2), підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 26.05.2023, згідно з яким ОСОБА_3 набув у власність вказаний гараж як закінчений будівництвом об`єкт;

- автомобіль ВАЗ 210994 (легковий седан), 2008 р.в., держ. номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 14.03.2023, видане на ім`я ОСОБА_3 ;

- автомобіль Audi Q5 (легковий універсал), 2013 р.в., держ. номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.01.2022, видане на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У пункті Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу правомірні, ґрунтуються на нормах законодавства України, які регулюють виниклі правовідносини, тому підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 79-84, 89,264,265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 25, 36,74 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з вересня 2015 по 21.12.2023.

Визнати майно, а саме:

- земельну ділянку, загальною площею 0,0525 га, у тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,049 га, під господарськими будівлями і дворами - 0,0035 га, цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Кам`яниця, урочище «Реформа» з кадастровим номером земельної ділянки - :03:001:0016;

- садовий будинок, розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада Кам`яницька, садове товариство «Едельвейс», урочище «Реформа». (садовий будинок загальною площею 41,9 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами (опис: літ. «А» - садовий будинок, літ. «Б» - сарай, №1, 2 - огорожа. 1 - споруда);

- автомобіль ВАЗ 210994 (легковий седан), 2008 р.в., держ. номер НОМЕР_1 ;

- гараж, загальною площею 24,6 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 (ряд 11 поз.2);

- автомобіль Audi Q5 (легковий універсал), 2013 р.в., держ. номер НОМЕР_2

спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини в спільно набутому майні, а саме :

- земельної ділянки, загальною площею 0,0525 га, у тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,049 га, під господарськими будівлями і дворами - 0,0035 га, цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Кам`яниця, урочище «Реформа» з кадастровим номером земельної ділянки - :03:001:0016;

- садового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада Кам`яницька, садове товариство «Едельвейс», урочище «Реформа». (садовий будинок загальною площею 41,9 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами (опис: літ. «А» - садовий будинок, літ. «Б» - сарай, №1, 2 - огорожа. 1 - споруда);

- автомобіля ВАЗ 210994 (легковий седан), 2008 р.в., держ. номер НОМЕР_1 ;

- гаража, загальною площею 24,6 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 (ряд 11 поз.2);

- автомобіля Audi Q5 (легковий універсал), 2013 р.в., держ. номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6 122,00 грн. (шість тисяч сто двадцять дві гривні 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Представник позивача: адвокат Студеняк Оксана Станіславівна, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/330 від 16.12.2000, виданого Закарпатською обласною КДКА на підставі рішення №93 від 24.12.1999 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1077045 від 09.01.2024;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя І.О. Шепетко