Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3994/23 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 17 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/3994/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 8 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т. М.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 10.12.2007 року по 21.01.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки. Проте згодом вони з відповідачем відновили шлюбні відносини і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22 лютого 2019 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Вказала, що на даний час син і донька проживають разом з нею. Відповідач належним чином не забезпечує дітей, має заборгованість зі сплати аліментів. Обов`язок по вихованню дітей повністю лежить на ній. Відповідач участі у вихованні дітей не бере. Крім того, відповідач чинить їй та дітям перешкоди, зокрема, у вирішенні питання зміни місця реєстрації дітей.

Зазначені факти, на її думку, можна розцінювати як свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання та утримання дітей.

Таким чином, просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 8 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Попереджено відповідача про необхідність зміни ставлення до виконання обов`язків з виховання доньки та сина. Контроль за виконанням ним батьківських обов`язків покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Райгородської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зокрема, зазначає, що всі питання щодо виховання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого Бердичівським ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 9451,69 гри. на сина та 9482.46 на доньку (розрахунок від 16.05.2023 року № 9/69543559) від серпня 2022 року.

Діти перебувають на повному її утриманні, коштів не вистачає, оскільки відповідач не сплачує призначені аліменти. Більш того, відповідач чинить їй та дітям різні перешкоди у реалізації прав, взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Зауважує, що всю відповідальність за свою інертність, небажання приходити до дітей, спілкуватись із ними, забезпечувати (хоча б в невеликій частині) їх матеріальні погреби), духовні погреби відповідач переносить на неї, заявляючи, що вона не дає спілкуватись з дітьми і він не має можливості спілкуватись з ними. Відповідач проживає із дітьми в одному селі, але бачить їх раз в рік. Протягом всього розгляду справи відповідач не робив ніяких кроків щодо налагодження відносин із дітьми, не виявляв ані бажання, ані наміру до спілкування з ними.

Він стверджує, що телефонує, але діти на хочуть розмовляти з ним, бо бояться його та не вважають своїм батьком.

Окрім цього, висловлюючи думку щодо позбавлення відповідача батьківських прав, діти висловились однозначно, що не проти позбавлення. При цьому, сина ОСОБА_5 суд запитував кілька разів та ставив питання у різних варіаціях, але він давав стверджувальну відповідь, тобто хотів, щоб відповідача позбавили батьківських прав. Допитані свідки ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 , . ОСОБА_8 підтвердили, що батько участі у вихованні дітей не бере, в школу не приходить (був чотири роки назад), з дітьми не спілкується. ОСОБА_9 повідомила, що діти батька не сприймають, бояться, особливо ОСОБА_5 . Вона неодноразово була свідком того, як ОСОБА_5 ховався і втікав від батька. Відповідач часто зловживає спиртними напоями і в стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно.

Окрім того, відповідач не сплачує аліменти.

Вважає, що такі дії відповідача тривають протягом тривалого періоду часу та є наслідком його винної поведінки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Ковальчук А.О., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Зокрема, зазначає, що відповідач як батько дітей хоче з ними спілкуватися, мати гарні відносини, для нього вони є найважливішими людьми, яких він любить всім серцем. Тому він не хоче травмувати психіку дітей, оскільки має неприязні стосунки з позивачкою. Незважаючи на наявність заборгованості зі сплати аліментів, він не усувається від фінансової підтримки дітей, а робить це у міру можливості.

Посилається на висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, згідно з яким орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Доньку ОСОБА_3 залишено на проживання з матір`ю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 8 квітня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти у розмірі 100 гривень щомісячно, на її утримання, починаючи з 08 квітня 2010 року і до досягнення донькою ОСОБА_11 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_12 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 4 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 3 грудня 2019 року надано ОСОБА_10 дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька - ОСОБА_2 , та дозвіл на реєстрацію місця проживання дітей за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 .

Витяг з реєстру територіальної громади від 09.05.2023 року свідчить про те, що місце проживання неповнолітніх дітей сторін зареєстроване разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості від 16.05.2023 року №9/69543332, станом на 01.06.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 складає 9451,69 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.05.2023 року №9/69543559, станом на 01.06.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання доньки становить 9482,46 грн.

Відповідно до характеристики на учня 3 класу Райгородоцького ліцею ім.В.К. Олійника Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько дитини - ОСОБА_2 , від початку навчального року не брав участі і не цікавився навчанням і вихованням свого сина, не був присутній на батьківських зборах. Вихованням дитини займається мати.

Згідно з характеристикою учениці 8 класу Райгородоцького ліцею ім.В.К. Олійника Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько дівчинки - ОСОБА_2 , за час навчання донькою не цікавився, на батьківські збори не приходив. Вихованням дочки займається мати - ОСОБА_10 .

Відповідно до характеристики ОСОБА_1 , виданої Андріяшівським старостинським округом №1 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 09.05.2023 року №54, ОСОБА_10 турботлива і любляча мати, працьовита, з розвинутим почуттям відповідальності. Поведінка в суспільних місцях задовільна.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_2 , виданої Андріяшівським старостинським округом №1 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 09.05.2023 року №54, ОСОБА_2 , розлучений, має двох дітей, участі у вихованні дітей не приймає, учасник ЧАЕС 2 категорії, пенсіонер. Поведінка в суспільних місцях задовільна.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2018 року, у власності ОСОБА_10 перебуває 1/5 частки житлового будинку на приватизованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідками КНП "Райгородоцький центр первинної медично-санітарної допомоги" від 22.06.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , соматично здорові.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, затвердженого рішенням від 15.08.2023 року №75, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка суду пояснила, що відповідач з 2010 року ніде не працює, він доглядав матір. Коли сину було 2 роки, вона пішла працювати. В 2018 році вона поїхала працювати за кордон, відповідач не заперечував. В 2019 році вони з відповідачем розійшлися. В 2020 році вона знову поїхала за кордон працювати, дітей доглядала її тітка в с. Буряки. В 2020 році сину потрібно було робити операцію, вона попросила кошти у відповідача, однак він не допоміг. В 2021 році в них з відповідачем була домовленість, що вона поїде працювати за кордон, він буде доглядати дітей, тому вона відмовиться від боргу зі сплати аліментів. З січня 2022 року по 14.04.2022 року вона працювала за кордоном, діти проживали разом з відповідачем. Відповідач не цікавиться здоров`ям дітей, зокрема, коли діти хворіють, не допомагає купувати їм ліки. Вона ніколи не налаштовувала дітей проти їх батька, це все вигадки відповідача. В липні 2022 року діти заблокували його номер, оскільки він постійно їм телефонував. На даний час вона самостійно утримує дітей, виховує їх також самостійно. Відповідач не бажав виписувати дітей, оскільки отримував пільги на трьох осіб, а тепер отримує тільки на себе. Після початку війни вона перебувала на заробітках за кордоном, діти проживали з відповідачем, вона просила його привезти дітей до кордону України, щоб забрати їх до себе, однак він не виконав її прохання. Вказала, що метою позбавлення батьківських прав відповідача є те, щоб в майбутньому він не стягував аліменти з дітей на своє утримання.

Свідок ОСОБА_13 ( тітка позивачки) суду повідомила, що відповідач приходив до сина в садочок, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, викликали поліцію. Відповідач не намагається спілкуватися з дітьми. Син його боїться, оскільки відповідач на нього кричав. Відповідач випиває, розпускає по селу плітки про позивачку, він не заслуговує бути батьком дітей.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що працює директором ліцею, де навчаються діти сторін. Діти виховані, добре навчаються, батьківські збори відвідує мати дітей, батька не бачили. Відповідач ніколи до неї не звертався з приводу навчання дітей, вона його бачила лише один раз, коли його син йшов до першого класу.

Свідок ОСОБА_7 вказала, що є класним керівником ОСОБА_11 . Відповідач на батьківські збори не приходить, навчанням дочки не цікавиться, дитиною займається тільки мати.

Свідок ОСОБА_8 , пояснила, що є класним керівником ОСОБА_5 , навчає дитину з першого по четвертий клас. Всі чотири роки навчання дитини спілкувалася тільки з позивачкою, батько був лише на перше вересня в першому класі. ОСОБА_5 відкрита дитина, любить свою матір. Коли позивачка перебувала за кордоном, ОСОБА_5 їй говорив, що проживає у батька, уроки йому допомагали робити батько та сестра.

Свідок ОСОБА_14 вказала, що колись вона працювала заступником голови Бердичівської РДА і до неї та до служби у справах дітей звертався відповідач з приводу перешкод у спілкуванні з дочкою, ще до народження сина, це було в 2011 році.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є сусідкою відповідача протягом 30 років. З вересня 2023 року вона не бачила дітей, раніше вони приходили до батька, приїздили на велосипедах. Коли позивачка була за кордоном, діти проживали з відповідачем. Відповідач їй говорить, що його не допускають до дітей, вони не беруть слухавку, коли він телефонує. В стані алкогольного сп`яніння вона його не бачила. Їй нічого не відомо, чи приймає відповідач участь у вихованні дітей.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 суду повідомив, що він з позивачкою почав проживати спільно з 2008 року, нічого доброго між ними не було. Син ставився до нього добре, дочка з ним не спілкується, бо так їй сказала позивачка. Коли позивачка працювала за кордоном, діти були з ним, він забезпечував їх всім необхідним. Доньку з днем народження в 2023 році він не вітав. Позивачка забороняє йому бачитися з дітьми. Вказав, що буде намагатися змінити свою поведінку по відношенню до дітей. З дітьми він не спілкується з літа 2022 року.

Під час з`ясування думки малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній суду пояснив, що батько був напідпитку та виганяв його із будинку. Батько випиває разом зі своїм другом. Його ображає те, що батько йому говорить, що в нього немає інших родичів, окрім нього. Він не хоче пробачати батька за його поведінку. Рік тому батько приходив до них додому, стукав в вікно, у нього в руках був ніж. Він хоче мати доброго батька, який не п`є, він боїться батька. Мама не забороняє йому спілкуватися з батьком, він не бажає сам з ним спілкуватися. В мами є чоловік, його звати ОСОБА_16 , він його називає татом, йому добре з ним, він йому допомагає, розділяє його захоплення. Сумнівається, що батько виправиться та змінить свою поведінку.

Під час з`ясування думки неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання суду пояснила, що з батьком в неї не дуже добрі відносини. Він говорив їй, що вб`є її, заріже, це було в 2022 році, коли вони з братом жили в нього, а мама була за кордоном. При ній він постійно ображає матір. Він приходив п`яний додому, кричав на них з братом, потім лягав спати, інколи запитував, як в них справи. Протягом останніх 10 років вона не відчувала батьківської любові і тепла. Коли батько п`яний, то він їм телефонував і постійно ображав матір, влаштовував конфлікти. Також він забирав у них гроші, коли матір була за кордоном, а вони з братом жили в нього.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до положень ст. 11 Закону України « Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Так, частиною 1 даної статті передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Аналіз змісту ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як у сукупності, та й кожен окремо, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька ( матері), так і для дитини, й застосовується судом лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року зазначив, що питання сімейних відносин має ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі " Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( параграф 100).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позбавлення батьківських прав батька в даному випадку не відповідатиме інтересам дітей. Відповідач прагне покращувати своє відношення до дітей, намагається надавати допомогу дочці та сину та вживає заходів, щоб з ними побачитись.

Застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, в даному випадку є невиправданим та не сприятиме захисту прав дітей, які будуть розлучені зі своїм батьком.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 8 квітня 2024 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: