справа № 940/367/24
головуючий у суді І інстанції Мандзюк С.В.
провадження № 22-ц/824/1490/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 32 581 грн та понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у сумі 3 028 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05708-01/2023.

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

26 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26092023/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм груп» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм груп» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 19 625 грн, яка складається із: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 625 грн - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року у розмірі 19 625 грн.

Крім того, 03 грудня 2022 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4897196, який було підписано електронним підписом позичальника. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачу обумовлену договором суму позики.

Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, систематично порушуючи умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка складає 12 956 грн, яка складається із: 4 100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 856 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

18 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу № 18-10/2023.

Відповідно до Реєстру боржників від 18 жовтня 2023 року до даного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року, укладеним між ТОВ «Маніфою» та відповідачем.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами у загальному розмірі 32 581 грн, яка складається з заборгованості :

за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року у розмірі 19 625 грн;

за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року у розмірі 12 956 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконала, у передбачені у договорах строки кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 32 581 грн, що підтверджується витягами з реєстрів боржників за договорами факторингу та розрахунками заборгованості, наданим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково нараховані проценти відповідно у розмірі 14 625 грн та 8 856 грн за користування грошовими коштами за договорами позики поза межами встановленого сторонами договорів строку кредитування. Нові строки кредитування між сторонами не погоджувалися і договорами не передбачені.

А також, вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують суму наданого відповідачу кредиту, виписки за картковими рахунками, первинні бухгалтерські документи, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та розмір відсотків, що зазначені у розрахунку є правильними.

Апелянт також посилається на порушення процесуальних норм, оскільки ним не було отримано відповідь на відзив.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

За змістом частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, встановила таке.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

05 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05708-01/2023 (а.с.7-9) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 10).

Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Згідно з п. 1.1. договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 5 000 грн умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 25 днів з 05 січня 2023 року до 29 січня 2023 року (п.1.2 договору).

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 3,65% річних від суми кредиту в розрахунку 0,01 % на добу (п.1.3. договору).

У п. 2.3 договору передбачено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений у п. 1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Відповідно до п. 2.4. цього договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Відповідно до п. 3.3.3. клієнт може відстрочити виконання зобов`язання на строк 10/20 днів, сплативши для цього проценти відповідно до розрахунку : 10 днів - 2,94% на добу від тіла кредиту, 20 днів - 2,24 % на добу від тіла кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявок відповідача від 31 січня 2023 року, 18 лютого 2023 року, 28 лютого 2023 року, 11 березня 2023 року, 21 березня 2023 року, 31 березня 2023 року, 10 квітня 2023 року, 20 квітня 2023 року, 11 травня 2023 року та 21 травня 2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року, між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладались додаткові угоди про відстрочення виконання договору, за підсумком до 30 травня 2023 року (а. с. 11-20).

Відповідно до вказаних додаткових угод, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання, будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються.

Відповідно до додаткової угоди від 21 травня 2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання до 30 травня 2023 року, будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 8 375 грн (а.с. 19).

Підсумовуючи, апеляційний суд встановив, що 05 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05708-01/2023, за умовами якого товариство надає клієнту кредит у розмірі 5 000 грн строком на 25 днів з 05 січня до 29 січня 2023 року, за користування кредитом за цей період клієнт сплачує товариству 3,65% річних від суми кредиту в розрахунку 0,01 % на добу.

Після закінчення строку кредитування, тобто з 29 січня 2023 року нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами.

Строк виконання зобов`язання було декілька разів продовжено та остаточного визначено до 30 травня 2023 року, будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупинені.

Станом на 21 травня 2023 року сума заборгованості клієнта за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року становила 8 375 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що ТОВ «ФК «Інвеструм» через систему платежів iPay.ua 05 січня 2023 року перерахувало 5 000 грн на картку НОМЕР_1 , яка належить та ОСОБА_1 (а.с. 109).

Відповідно до частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Разом з тим, відповідач, будучі належним чином повідомлена про розгляд справи, у відзиві на позов не заперечувала проти укладення кредитного договору № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року та отримання кредитних коштів у розмірі 5 000 грн, кредитний договір не оспорила у зв`язку з його безгрошовістю (а.с.92-96).

Згідно з розрахунку позивача станом на 29 лютого 2024 року, загальна заборгованість відповідача за цим договором становить 19 625 грн, з якої: 5 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 14 625 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з 05 січня 2023 року по 26 вересня 2023 року (а.с. 25).

26 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26092023/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм груп» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм груп» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 19 625 грн, яка складається із: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 625 грн - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 03 грудня 2022 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4897196, який було підписано електронним підписом позичальника.

Згідно з п. 2.3.3. договору сума позики 4 100 грн.

Згідно з п. 2.3.4. договору загальний строк позики - до 06 лютого 2023 року (65 днів).

Згідно з п. 2.3.5. договору дата надання позики 03 грудня 2022 року.

Згідно з п. 2.3.6. договору дата повернення позики 06 лютого 2023 року.

Згідно з п. 2.4. договору процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: 0,01 % акційна процентна ставка (перший розрахунковий період), 2,2% базова процентна ставка, 3% основна процентна ставка.

Відповідно до додатку №1 до договору позики строки наданого відповідачу кредиту становлять: перший розрахунковий період з 03 грудня 2022 року по 18 грудня 2022 року (15 днів ), другий розрахунковий період до 06 лютого 2023 року (50 днів). Всього до сплати за користування грошовими коштами за загальний строк позики з 03 грудня 2022 року до 06 лютого 2023 року - 4 721 грн 15 коп., з яких: 4 100 грн тіло позики, 621 грн 15 коп. - проценти (а.с. 36,37).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що ТОВ «Маніфою» через систему платежів iPay.ua 03 грудня 2022 року перерахувало 4 100 грн на картку НОМЕР_1 , яка належить та ОСОБА_1 (а.с. 115).

Відповідно до частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Разом з тим, відповідач, будучі належним чином повідомлена про розгляд справи, у відзиві на позов не заперечувала проти укладення договору позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року та отримання кредитних коштів у розмірі 4 100 грн, договір позики не оспорила у зв`язку з його безгрошовістю (а.с.92-96).

Згідно з розрахунку позивача станом на 18 жовтня 2023 року, загальна заборгованість відповідача за цим договором становить 12 956 грн, з якої: 4 100 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 8 856 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 03 грудня 2022 року по 03 серпня 2023 року (а.с. 116).

З додаткових угод укладених між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 № 1 від 16 грудня 2022 року, № 2 від 14 січня 2023 року, № 3 від 13 лютого 2023 року, № 4 від 15 березня 2023 року, № 5 від 13 квітня 2023 року та № 6 від 15 травня 2023 року, встановлено, що відповідачу продовжували строки користування позикою (а. с. 41-58).

Відповідно до додаткової угоди № 6 від 15 травня 2023 року сторони визначили загальний строк користування позикою до 03 серпня 2023 року (80 днів).При цьому, сторони у додатковій угоді погодили, що проценти за користування позикою нараховуються згідно з розрахунком, затвердженим сторонами, що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Згідно з розрахунку до додаткової угоди № 6 від 15 травня 2023 року всього до сплати за користування грошовими коштами за загальний строк позики з 03 грудня 2022 року до 03 серпня 2023 року підлягає - 7 421 грн, з яких: 4 100 грн тіло позики, 3 321 грн - проценти (а.с. 56-58).

18 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу № 18-10/2023.

Відповідно до Реєстру боржників від 18 жовтня 2023 року до даного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року, укладеним між ТОВ «Маніфою» та відповідачем (а.с. 59-63).

Оскільки, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих грошових коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, у межах визначеного сторонами строку кредитування, відповідно:

за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року у розмірі 8 375 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 375 грн проценти нараховані у межах, визначеного сторонами строку кредитування: з 05 січня до 29 січня 2023 року;

за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року у розмірі 7 421 грн, з яких: 4 100 грн тіло позики, 3 321 грн - проценти нараховані у межах, визначеного сторонами строку кредитування: 03 грудня 2022 року до 03 серпня 2023 року,

то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд не може в повній мірі погодиться з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 11 250 грн за користування грошовими коштами за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року та у розмірі 5 535 грн за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року, з огляду на таке.

Щодо відсотків у розмірі 11 250 грн за користування грошовими коштами за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року.

При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього.

Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у пункті 35 Постанови.

Окрім того, у пункті 54 постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна вартість заборгованості становить 19 625 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5 000 грн; заборгованість за відсотками становить 14 625 грн, з яких: 3 375 грн проценти нараховані у межах, визначеного сторонами строку кредитування: з 05 січня до 29 січня 2023 року; 11 250 грн з 30 січня 2023 року по 26 вересня 2023 року.

Стягуючи відсотки у сумі 11 250 грн з 30 січня 2023 року по 26 вересня 2023 року, суд першої інстанції погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості, який кредитодавець обчислив на день відступлення ним права вимоги за кредитним договором, що є помилковим з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року був погоджений сторонами та становив 25 днів з 05 січня 2023 року до 29 січня 2023 року.

У п. 2.3 договору передбачено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений у п. 1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони строк кредитування не збільшували, оскільки додатковими угодами строк виконання зобов`язання було декілька разів продовжено та остаточного визначено до 30 травня 2023 року. При цьому, сторони у додаткових угодах погодили, що будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупинені та станом на станом на 21 травня 2023 року сума заборгованості клієнта за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року становила 8 375 грн.

Отже, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 25-ти денний термін, договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами.

Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, у договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 2.3. договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений п. 1.2 договору строк кредитування) 25-ти денний термін, тобто фактично є санкцією.

Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.2 договору строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений п.1.2 договору строк, є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 25-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.

В цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного статтею 625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за період з 30 січня 2023 року по 26 вересня 2023 року у розмірі 11 250 грн за користування грошовими коштами за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року, відсутні, на що суд першої інстанції помилково не звернув уваги.

Щодо відсотків у розмірі 5 535 грн за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року.

Як вбачається з додаткових угод укладених між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 № 1 від 16 грудня 2022 року, № 2 від 14 січня 2023 року, № 3 від 13 лютого 2023 року, № 4 від 15 березня 2023 року, № 5 від 13 квітня 2023 року та № 6 від 15 травня 2023 року, сторони договору продовжували строк користування позикою.

Відповідно до останньої додаткової угоди № 6 від 15 травня 2023 року сторони визначили загальний строк користування позикою до 03 серпня 2023 року (з 65 до 80 днів).

При цьому, сторони у додатковій угоді погодили, що проценти за користування позикою нараховуються згідно з розрахунком, затвердженим сторонами, що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Згідно з розрахунку до додаткової угоди № 6 від 15 травня 2023 року всього до сплати за користування грошовими коштами за загальний строк позики з 03 грудня 2022 року до 03 серпня 2023 року підлягає - 7 421 грн, з яких: 4 100 грн тіло позики, 3 321 грн - проценти (а.с. 56-58).

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений у додатковій угоді строк, є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 80-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.

В цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного статтею 625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за період з 03 грудня 2022 року до 03 серпня 2023 року у розмірі 5 535 грн (8 856 грн -3 321 грн) понад розмір встановлений у додатковій угоді за користування грошовими коштами за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року, відсутні, на що суд першої інстанції помилково не звернув уваги.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права та ухвалення оскаржуваного рішення без отримання відповідачем відповіді на відзив на позовну заяву, то колегія апеляційного суду встановила, зо вказана відповідь подана з дотримання вимог ЦПК України, оскільки до неї додані докази направлення відповідачу.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє частково підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на це, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 100 (5 000 грн + 4 100 грн) слід залишити без змін, а рішення суду в частині стягнення відсотків за користування грошовими коштами підлягає зміні шляхом зменшення розміру відсотків з 23 481 грн (14 625+8856) до 6 696 грн (3 375+3 321). В іншій частині позовних вимог про стягнення відсотків слід відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частин 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та позовних вимог про стягнення процентів, розмір задоволених позовних вимог становить 49%.

При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення процентів за користування грошовими коштами, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (49%), а саме у розмірі 1 483 грн 72 коп. (3028 грн.*49%).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 4 028 грн. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (51%), а саме у розмірі 2 054 грн 28 коп. (4 028 грн *51%).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи зазначене, з «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути на користь ОСОБА_1 різницю між сумою судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та сумою, яку позивач має компенсувати відповідачу, у розмірі 570 грн 56 коп. (2 054 грн 28 коп. - 1 483 грн 72 коп.).

Апеляційним судом також встановлено, що при надані строку для усунення недоліків для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційним судом була допущенна математична помилка при обрахування розміру судового збору за подання апеляційної скарги та апелянту було неправильно визначено, що сплаті підлягає судовий збір у розмірі 4 028 грн, замість 4 542 грн (3 028 грн *150%). Огляду на це, з апелянта слід достягнути в бюджет різницю у розмірі 514 грн (4 544 грн - 4 028 грн).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за договорами у загальному розмірі 15 796 грн, яка складається з заборгованості: за кредитним договором № 05708-01/2023 від 05 січня 2023 року у розмірі 8 375 грнта за договором позики № 4897196 від 03 грудня 2022 року у розмірі 7 421 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати у розмірі 570 грн 56 коп.

Достягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в дохід бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 514 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська