Провадження № 2/679/280/2025
Справа № 679/150/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 березня 2025 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участі секретаря Плазій Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оліферук Ж.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оліферук Ж.А., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, 23.11.2023 позивач звернувся до Ритуального дому «Скорбота», де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_2 , з метою укладення договору про надання послуг з виготовлення та монтажу надмогильної споруди у строк до 05.05.2024. Загальна вартість робіт склала 40510,00 гривень, з яких: 33960,00 гривень пам`ятник комбінований червоно-чорний, 6000,00 гривень лавка чорна, 550,00 гривень ваза чорна. При цьому під час оформлення замовлення відповідачкою було зроблено 10% знижки на замовлення та узгоджено, що вартість монтажу пам`ятника та вкладання бруківки навколо нього буде визначено після фактичного виконання таких робіт.

На виконання умов договору позивачем сплачено авансовий платіж у розмірі 20000,00 гривень, а відповідачкою на підтвердження існування договірних зобов`язань видано товарний чек.

У обумовлений строк роботи по виготовленню та встановленню пам`ятника завершені не були. Після численних звернень до відповідачки з вимогою про розірвання договору та повернення авансового платежу, у результаті невиконання останньою взятих на себе зобов`язань, кошти повернуто не було, роботи по виготовленню та встановленню надмогильного пам`ятника не виконано, що є порушенням прав позивача, як споживача.

За таких обставин позивач просить розірвати договір підряду та стягнути з відповідачки на його користь 20000,00 гривень внесеного авансу, інфляційні витрати у розмірі 2085,25 гривень та 3% річних у сумі 429,60 гривень.

Крім того, позивач зазначає, що тривалим невиконанням відповідачкою зобов`язань за договором йому спричинено моральних страждань, що виразились у тяжкому душевному стані, зміні самопочуття, загальному пригніченому стані, втраті здоров`я та спокою, знервованості, сорому перед оточуючими через неможливість облаштування могили матері, що в свою чергу призвело до втрати позивачем довіри до людей. Він змушений був витрачати час на звернення до правоохоронних органів, у зв`язку з ведення відповідачкою нечесною підприємницької діяльності, звертатися до інших підприємців з метою виготовлення пам`ятника, що в свою чергу призвело до понесення ним додаткових витрат, оскільки вартість матеріалів та аналогічних послуг зросла. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 100000,00 гривень.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Судом установлено, що 23.11.2023 позивач звернувся до відповідачки ОСОБА_2 яка здійснювала свою підприємницьку діяльність у Ритуальному домі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , з метою замовлення послуг з виготовлення та встановлення надмогильного пам`ятника на могилі матері ОСОБА_3 .

Сторони домовились про виготовлення пам`ятника комбінованого червоно-чорного вартістю 33960,00 гривень, лавки чорної вартістю 6000,00 гривень, вази чорної 550,00 гривень, загальною вартістю 40510,00 гривень, з урахуванням 10% знижки 36450,00 гривень, установка та бруківка позначені знаком «?», завдаток за пам`ятник 20000,00 гривень, залишок суми 16450,00 гривень.

На підтвердження укладення договору ОСОБА_2 видано замовнику ОСОБА_1 товарний чек від 23.11.2023.

Як вбачається з роздруківок електронного листування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у месенджері «Viber», у період з 24.11.2023 по 06.08.2024, відповідачка не заперечувала, що роботи по встановленню пам`ятника у встановлені сторонами строки не виконано, позивач попередив про намір розірвати договір, відповідачка у свою чергу обіцяла повернути позивачу сплачені ним у якості авансу кошти.

08.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до прокуратури м. Нетішин із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування за ст. ст. 178, 190, 194 КК України щодо службових, посадових осіб Ритуального дому «Скорбота», у тому числі щодо ОСОБА_4 .

Листом від 15.08.2024 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з існуванням між сторонами цивільно-правових відносин, роз`яснено право на звернення до суду за захистом порушених прав.

21.08.2024 позивачем укладено договір з ФОП ОСОБА_5 предметом якого є виготовлення та встановлення пам`ятника на могилі ОСОБА_3 . Зобов`язання за договором виконано.

На час розгляду справи ОСОБА_2 зобов`язань за договором не виконала, отримані від позивача кошти у розмірі 20000,00 гривень не повернула.

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідачка не надала належних доказів на підтвердження факту виконання робіт за договором побутового підряду не лише у повному обсязі, а й які б давали можливість встановити обсяг здійснених робіт.

Проаналізувавши досліджені докази суд дійшов висновку, що між сторонами укладено договір побутового підряду, тобто спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та Параграфом 2 «Побутовий підряд» глави 61 розділу III ЦК України.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої, третьої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частиною 1 статті 866 ЦК України встановлено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Положеннями частини 2 статті 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Отже, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки;відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця (ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Також, згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи, (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Положеннями частин першої, третьої статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

З огляду на викладене, відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 ЦК України вказаної статті є підставою для задоволення вимоги про повернення авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 вказаного Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачка своїх зобов`язань за договором побутового підряду не виконала, у зв`язку з чим позивач набув права на розірвання такого договору та відшкодування збитків.

Встановивши, що між сторонами була досягнута домовленість щодо виконання робіт з встановлення та монтажу надгробного пам`ятника, позивач у рахунок попередньої оплати вартості послуг передав відповідачці кошти у розмірі 20000,00 грн, однак відповідачка свої зобов`язання не виконала, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 внесеного ним авансу у розмірі 20000,00 гривень.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Правовідносини, у яких у зв`язку із фактичним закінченням строку виконання робіт у відповідача (підрядника) виникло зобов`язання повернути позивачу (замовнику) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

З проведеного представником позивача у позовній заяві розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 05.05.2024 по 21.01.2025, який не викликає у суду сумнівів щодо правильності його проведення, розмір таких штрафних санкцій на суму грошового зобов`язання у 20000,00 гривень, складає 429,60 гривень та 2085,28 гривень відповідно.

Враховуючи викладене, оскільки виконавець, одержавши суму попередньої оплати за роботу, своєчасно не виконала її згідно з умовами договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору побутового підряду укладеного 23.11.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнення на користь позивача авансу у розмірі 20000,00 грн., 3% річних в сумі 429,60 грн та інфляційні витрати в сумі 2085,28 грн.

Щодо позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Так, пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Таким чином, моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст.ст. 16, 23 ЦК України та ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц.

Враховуючи, що відповідачка допустила неналежне виконання своїх зобов`язань за договором побутового підряду, чим позивачеві завдана моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача 2000 гривень в якості компенсації моральної шкоди, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та не призведе до безпідставного збагачення.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Професійна правнича допомога позивачу у справі надавалася адвокатом Оліферук Ж.А. відповідно до договору про надання правничої допомоги № 14/09/24/3 від 18.09.2024, згідно п. 4.1 якого розмір гонорару адвоката становить 15000 грн.

Оплата позивачем вказаних послуг підтверджується прибутковим касовим ордером від 21.01.2025 на суму 15000 гривень, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суд з позовом, який одночасно містить вимогу немайнового та майнового характеру, позивача від сплати судового збору було звільнено, відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин стягненню з відповідачки у дохід держави підлягає судовий збір за вимогою немайнового характеру (розірвання договору підряду) у розмірі 1211,20 гривень та вимогою майнового характеру (відшкодування майнової та матеріальної шкоди) у розмірі 245,03 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог у цій частині.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 79, 81, 133, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір побутового підряду укладений 23 листопада 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000 (двадцять тисяч) гривень авансу сплаченого за договором побутового підряду, 3% річних в сумі 429,60 гривень, інфляційні витрати у сумі 2085,28 гривень, 2000,00 гривень моральної шкоди, всього 24514 (двадцять чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 88 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1456,23 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Р.М. Стасюк