Ухвала

08 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 751/7752/23

провадження № 61-4286ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Підгорного Костянтина Євгенійовича як представника ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ВІН ФІНАНС»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 203 307,83 грн, що є інфляційними втратами та 3 % річних, які нараховані за період з 22 квітня 2016 року до 28 лютого 2023 року на суму 161 819,85 грн, яка в період з 01 січня 2023 року до 28 лютого 2023 року сплачена позивачу в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя.

Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 31 грудня 2024 року позов задовольнив. Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 203 307,83 грн, що є інфляційними втратами та 3 % річних, за період з 22 квітня 2016 року до 28 лютого 2023 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ВІН ФІНАНС» задовольнив частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 74 527,93 грн інфляційних втрат та 11 674,05 грн 3 % річних за період з 11 вересня 2020 року до 28 лютого 2023 року, що становить разом 86 201,98 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

03 квітня 2025 року адвокат Підгорний К. Є. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в часині відмови у задоволенні позовних вимог, зокрема щодо стягнення інфляційних втрат за травень 2016 року до вересня 2020 року; рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Представник заявника у касаційній скарзі посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). Вказує, що справа має великий суспільний резонанс у зв`язку із тим, що наявні очевидні ознаки вчинення колегією суддів апеляційного суду Онищенко О. І., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В. дискримінації позивача, що полягають в тому, що коли позивачем у справах виступає банк, колекторська фірма, то суд присуджує на їх користь виплати, що передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, за три роки, що передують введенню карантину, наприклад з травня 2017 року а в тих випадках, коли позивачами виступає фізична особа, а відповідачем банк, колекторська фірма, вказана раніше колегія суддів апеляційного суду «перевзувається» і ухвалює протилежне судове рішення, таке, що суперечить попередньому підходу суду апеляційної інстанції, без наявності вмотивованих обґрунтувань для відступу від своїх попередніх правових висновків. Отже, розглянувши касаційну скаргу позивача Верховний Суд забезпечить утвердження сталості його судової практики, а проведення розгляду справи не буде заради самого розгляду.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Також, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості є оціночним та потребує належного обґрунтування. Представник заявника не навів переконливих доводів які б свідчили про те, що справа має для заявника виняткове значення.

Більш того, незгода представника заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття таких судових рішень.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Підгорного Костянтина Євгенійовича як представника ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов