Ухвала

09 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 161/5087/23

провадження № 61-3609ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Арго Луцьк» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 березня 2025 року через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року (повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року) та постанову Волинського апеляційного суду від 04 березня 2025 року (повний текст постанови складено 05 березня 2025 року).

ОСОБА_1 31 березня 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року (повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року) та постанову Волинського апеляційного суду від 04 березня 2025 року (повний текст постанови складено 05 березня 2025 року).

На підставі касаційних скарг не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 у касаційних скаргах посилається на постанови Верховного Суду, однак конкретні підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, не вказує.

Особі, яка подала касаційні скарги, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Посилаючись на постанови Верховного Суду, особі, яка подала касаційну скаргу, слід зазначити, які саме висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (та якої саме) у них викладено та які не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Окрім цього, особою, яка подає касаційні скарги, оскаржуються також додаткові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, однак підстави касаційного оскарження у цій частині не вказано.

Таким чином, особі, яка подає касаційну скаргу, слід зазначити підстави касаційного оскарження в частині оскарження додаткових рішень також.

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційні скарги, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнені касаційні скарги та їх копії відповідно до кількості учасників справи.

До уточненої касаційної скарги, яка буде подана через підсистему Електронний суд, слід надати докази надсилання її копій та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 березня 2025 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційні скарги вважатимуться неподаними та будуть повернуті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат