печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.

при секретарі судових засідань - Кошелюк Д.О.,

за участю представника позивача - Зінченка М.М.,

представника відповідача - Ковальчука Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі судових засідань клопотання представника позивача - адвоката Зіненка Максима Миколайовича про витребування доказів у справі 757/31225/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» про захист прав споживачів ,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» про захист прав споживачів.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про витребування у АТ «Державний ощадний банк України» (адреса: вул. Госпітальна, буд. 12Г, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00032129) оригіналу Договору № 12332498 від 05.05.2021 для огляду у судовому засіданні та копію Договору № 12332498 від 05.05.2021 для долучення до матеріалів справи №757/31225/24-ц.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказуючи на його безпідставність, а також, що таке клопотання судом уже вирішено.

Суд, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали справи та клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, відповідно до вимог ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст. 84 КПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки до суду не надано доказів його обґрунтованості, які б довели фактичне існування витребуваного договору та відповідно з заяви відповідача вбачається, що по суті договір, який просить витребувати сторона позивача, являється внутрішньобанківською нумерацією заяви про приєднання і фізично не знаходиться у банку.

Керуючись ст.ст. 1-19, 43, 49, 81-84, 116-118, 261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Зіненка Максима Миколайовича про витребування доказів у справі 757/31225/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» про захист прав споживачів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА