Справа № 227/2911/24
(2/199/1288/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. В обґрунтування позову зазначив, що в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходилась цивільна справа № 227/5793/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором.

17.11.2016 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області було винесено рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору № 50009080 від 27.05.2013 року - задовольнити частково, а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50009080 від 27.05.2013р. в розмірі 303 304,67грн., заборгованість за додатковим кредитним договором в розмірі 56108,26 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше мобіліті» понесені судові витрати: витрати на правову допомогу в розмірі 2312,45 грн. та судовий збір в розмірі 2695,64 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше мобіліті» понесені судові витрати: витрати на правову допомогу в розмірі 2312,45 грн. та судовий збір в розмірі 2695,64 грн.

07.03.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області було ухвалене додаткове рішення, яким задоволено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» проценти за користування кредитними коштами, наданими за кредитним договором № 50009080 від 27.05.2013 року за період 24.07.2014 року - 06.10.2015 року в розмірі 59140, 98 грн.

11.05.2017 р. Апеляційним судом Донецької області було ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року відхилено. Апеляційну скаргу відповідачів на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року задоволено частково, а саме: рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області віт 17 листопада 2016 року в частині солідарного стягнення з відповідачів на корить позивача заборгованості за кредитним договором і додатковим кредитом, та стягнення витрат на правову допомогу скасувати; апеляційну скаргу відповідачів на додаткове рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 7 березня 2017 року задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість станом на 6 жовтня 2015 року за кредитним договором № 50009080 від 27 травня 2013 року у розмірі 303304 гривні 67 копійок та за додатковим кредитом №50009080 від 27 травня 2013 року у розмірі 56108 гривень 26 копійок, проценти за користування кредитними коштами за період з 24 липня 2014 року по 6 жовтня 2015 року у розмірі 59140 гривень 91 копійок.

Судове рішення набрало законної сили 11.05.2017 р., і з цього моменту підлягало виконанню відповідачем.

19.07.2019 р. та 01.08.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчі листи по справі № 227/5793/15-ц про стягнення боргу за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.05.2015 р.

Позивач звертається до Суду про стягнення 3 % річних і інфляційної частини боргу - нараховані на кошти, які вирішено стягнути з ОСОБА_1 в рамках судового рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року по справі №227/5793/15-ц.

Сума заборгованості за кредитним договором №50009080 від 27.05.2013 р. станом на 07.08.2024 р. становить 362 108,57 грн. Згідно глави 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу). Оскільки сума заборгованості визначена станом на 31.07.2024 р., то й розрахунок заборгованості про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у порядку 625 ЦК України розраховано за останні три роки, що дорівнює загальній позовній давності.

Відтак, обрахування строків позовної давності в даному випадку слід починати з 07.08.2021 року, що дорівнює строку позовної давності з дати визначення суми заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50009080 від 27.05.2013 р.

Добропільським міськрайонним судом Донецької області за позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного до кредитного договору № 50009080 від 27.05.2013 р. по справі №227/5793/15-ц було видано 7 виконавчих листів, якими суд зобов`язав стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Порше Мобіліті» ():

заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за кредитним договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 303 304 гривні 67 копійок;

заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за додатковим кредитом за договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 56 108 гривень 26 копійки;

судовий збір у розмірі 2 695,64 грн;

3 % річних за додатковим кредитом за договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 1 004,14 грн.

3 % річних за кредитним договором №50009080 від 27 травня 2013 р. станом на 6 жовтня 2015 р. у розмірі 10121,66 грн., що еквівалентно 477,10 доларів США.

проценти за користування кредитними кошами за період з 24 липня 2014 року по 6 жовтня 2015 року у розмірі 59 140, 98 грн..

судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

В подальшому, в рамках примусового виконання рішення було сплачено суму боргу у розмір 71 484,78 грн., згідно таких виконавчих проваджень:

1. № 67989335 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15-ц виданого 19.07.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3% річних у розмірі 1004,14 грн.;

2. № 67989423 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15-ц виданого 19.07.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судового збору у розмірі 1218,00 р.;

3. № 67989950 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15-ц виданого 01.08.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 59140,98 грн.;

4. № 67990079 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15-ц виданого 19.07.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3% річних у розмірі 10 121,66 грн.

Однак ще три виконавчі листа по справі №227/5793/15-ц видані Добропільським міськрайонним судом Донецької області не були погашені, а саме про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» :

1. заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за кредитним договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 303304 гривні 67 копійок;

2. заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за додатковим кредитом за договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 56108 гривень 26 копійки;

3. судовий збір у розмірі 2 695,64 грн.

Станом на 31.07,2024 р. сума не сплаченого боргу за виданими Добропільським міськрайонним судом Донецької області виконавчими листами по справі № 227/5793/15-1 становить 362108,57 грн.

Станом на дату звернення до суду рішення Апеляційного суду Донецької області по справі № 227/5793/15-ц від 11.05.2017 року не виконано. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано заборгованість за невиконання рішення суду, зокрема за останні три роки від дня визначення залишку суми боргу ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 50009080 від 27.05.2013 року з 07.08.2021 року по 07.08.2024 року, яка складається з: 3% річних в розмірі 32631,41 грн., розміру інфляційних витрат - 156927,41 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 року №2797/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» змінено з 7 жовтня 2024 року територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року відкрито провадження по справі.

Представник відповідача подав відзив на позову, в якому зазначив, що в травні 2013 року відповідач звернувся до ТОВ "Порше мобіліті" з метою купівлі автомобілю в кредит. Працівниками ТОВ "Порше мобіліті" було запропоновано надати кредитні кошти в національній валюті на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, на строк в 60 місяців із сплатою 9,90% річних. 27.05.2013 р. між сторонами було укладено кредитний договір №50009080, за умовами якого позичальник, отримав кредит в розмірі суми кредиту: 290 306,96 грн., суми додаткового кредиту: 100 490,85, а всього: 390 797,81 грн. із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90% річних, на строк 60 місяців. Грошові кошти в національній валюті були направлені на рахунок торгуючої організації для купівлі автомобіля позичальником. 04.06.2013 р. між сторонами було укладено договір застави автотранспортного засобу №50009080, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тюріною В.Б. який було зареєстровано в реєстрі за №1276. Згідно п. 1.1, 1.3 договору застави, заставодавець, з метою забезпечення виконання кредитного договору №50009080 від 27.05.2013 р., укладеного між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 передає в заставу автомобіль з наступними характеристиками: модель: VOLKSWAGEN СС, об`єм двигуна: 1968, рік випуску: 2013, номер шасі, кузова, рами: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , колір: бежевий. Предмет застави є власністю Заставодавця на підставі договору купівлі-продажу № 19811 від 27.05.2013 р., укладеного Заставодавцем з ТОВ "Тріол-Авто", та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого ВРЕР №1 м. Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 04 червня 2013 року. Кредитний договір між сторонами складався з кредитного договору, графіку платежів до нього, загальних умов кредитування, які разом складають умови кредитного договору.

04.06.2013 р. між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту вищевказаного автомобіля. У зв`язку із складною політичною ситуацією на непідконтрольній території та стрімким зростом курсу долара, в подальшому сплачувати заборгованість за кредитним договором було неможливо. Відповідач був змушений змінити своєї постійне місце проживання, адже через постійні обстріли проживання в рідному місті було дуже небезпечним. Усі доходи доводилась витрачати на оренду квартири, де відповідач разом із своєю родиною мешкав в іншому місті та шукати нове місце роботи.

13.01.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль VOLKSWAGEN СС, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , було пошкоджено, а вказаний випадок було визнано страховим. 23.04.2015 р. АТ «СК «АХА Страхування» було виплачено вигодонабувачу ТОВ «Порше Мобіліті» 403540,60 грн. Тобто, після того як сталась дорожньо-транспортна пригода, страховою компанією автомобіль було визнано непридатним до відновлення, та в зв`язку з його тотальним пошкодженням було виплачене страхове відшкодування на користь ТОВ «Порше Мобіліті» в розмірі 403540,60 грн. Таким чином, кредитор отримав повне задоволення за кредитом за рахунок вартості предмета застави. В подальшому, після рішення суду в ході переговорів, сторони прийшли до висновку про визнання повного відшкодування заборгованості від страхової компанії за кредитним договором №50009080 від 27.05.2013 р. за рахунок виплати страхового відшкодування, а ОСОБА_3 в свою чергу не буде судитися з ТОВ "Порше Мобіліті" стосовно отримання ними суми страхового відшкодування в розмірі 403540,60 грн. У зв`язку з отриманням кредитором страхового відшкодування, на користь Позичальника була видана довідка від 07.06.2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» про добровільне виконання зобов`язанні та зняття арешту із заставного майна, в зв`язку з чим Товариством було видано позичальнику документи про відсутність заборгованості за договором. Про відсутність претензій зі сторони ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_3 свідчить те, що Товариство не пред`являло до виконання виконавчі листи про стягнення боргу за рішенням суду від 17.11.2016 р., і на сьогодні строк пред`явлення вказаних виконавчих листів сплив. В подальшому ОСОБА_3 за власні кошти відновив знищений автомобіль та продав. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2013 року між ОСОБА_1 і представником ТОВ Порше Мобіліті був укладений кредитний договір №50009080. Відповідно до умов якого, ОСОБА_1 наданий кредит на придбання автомобіля у сумі 290306,96 грн., що є еквівалентом - 35546,34 доларів США, на строк 60 місяців, та суми додаткового кредиту 100490,85 грн., що є еквівалентом - 12304,50 доларів США. Курс для обчислення 8.1670 грн./дол. США. Процентна ставка: 9,90% - змінна, відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування. Усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування. Договір складається із Кредитного договору, Графіку погашення кредиту, а також додаткових угод і документів, що можуть бути укладені або підписані Сторонами та Поручителем у відношенні кредиту.

17.11.2016 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області було винесено рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору № 50009080 від 27.05.2013 року - задовольнити частково, а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50009080 від 27.05.2013р. в розмірі 303 304,67грн., заборгованість за додатковим кредитним договором в розмірі 56108,26 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше мобіліті» понесені судові витрати: витрати на правову допомогу в розмірі 2312,45 грн. та судовий збір в розмірі 2695,64 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше мобіліті» понесені судові витрати: витрати на правову допомогу в розмірі 2312,45 грн. та судовий збір в розмірі 2695,64 грн.

07.03.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області було ухвалене додаткове рішення, яким задоволено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» проценти за користування кредитними коштами, наданими за кредитним договором № 50009080 від 27.05.2013 року за період 24.07.2014 року - 06.10.2015 року в розмірі 59140, 98 грн.

11.05.2017 р. Апеляційним судом Донецької області було ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року відхилено. Апеляційну скаргу відповідачів на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року задоволено частково, а саме: рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області віт 17 листопада 2016 року в частині солідарного стягнення з відповідачів на корить позивача заборгованості за кредитним договором і додатковим кредитом, та стягнення витрат на правову допомогу скасовано; апеляційну скаргу відповідачів на додаткове рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 7 березня 2017 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість станом на 6 жовтня 2015 року за кредитним договором № 50009080 від 27 травня 2013 року у розмірі 303304 гривні 67 копійок та за додатковим кредитом №50009080 від 27 травня 2013 року у розмірі 56108 гривень 26 копійок, проценти за користування кредитними коштами за період з 24 липня 2014 року по 6 жовтня 2015 року у розмірі 59140 гривень 91 копійок.

Судове рішення набрало законної сили 11.05.2017 р.

19.07.2019 р. та 01.08.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчі листи по справі № 227/5793/15-ц про стягнення боргу, які видані на підставі рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.05.2017р., Постанови Апеляційного суду Донецької області від 23.05.2019 року.

Добропільським міськрайонним судом Донецької області за позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного до кредитного договору № 50009080 від 27.05.2013 р. по справі №227/5793/15-ц було видано 7 виконавчих листів, у відповідності до яких визначено стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Порше Мобіліті» ():

-заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за кредитним договором №50009080 від 27

травня 2013 р. у розмірі 303304 гривні 67 копійок;

-заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за додатковим кредитом за договором

№50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 56108 гривень 26 копійки;

-судовий збір у розмірі 2 695,64 грн.

-3 % річних за додатковим кредитом за договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 1 004,14 грн.

-3 % річних за кредитним договором №50009080 від 27 травня 2013 р. станом на 6 жовтня 2015 р. у розмірі 10 121,66 грн., що еквівалентно 477,10 доларів США.

-проценти за користування кредитними кошами за період з 24 липня 2014 року по 6 жовтня 2015 року у розмірі 59 140, 98 грн.

-судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

В подальшому, в рамках примусового виконання рішення було сплачено суму боргу у розмірі 71484,78 грн., згідно таких виконавчих проваджень:

1. ВП № 67989335 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15- ц виданого 19.07.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3% річних у розмірі 1 004, 14 грн.;

2. ВП № 67989423 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15- ц виданого 19.07.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судового збору розмірі 1 218,00 р.;

3. ВП № 67989950 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15- ц виданого 01.08.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 59 140,98 грн.;

4. ВП № 67990079 з примусового виконання листа виконавчого листа №227/5793/15- ц виданого 19.07.2019 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3% річних у розмірі 10 121,66 грн.

Зазначені виконавчі провадження було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно виконавчих документів. Платіжними інструкціями №5145 від 10.04.2024 р., №№ 5219, 5220, 5221 від 12.04.2024 р. стягнуті кошти були перераховані на рахунок стягувача.

Однак три виконавчі листа по справі №227/5793/15-ц видані Добропільським міськрайонним судом Донецької області не були виконані, а саме про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті»:

1. заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за кредитним договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 303304 гривні 67 копійок;

2. заборгованість станом на 6 жовтня 2015 р. за додатковим кредитом за договором №50009080 від 27 травня 2013 р. у розмірі 56 108 гривень 26 копійки;

3. судовий збір у розмірі 2 695,64 грн.

12.06.2024 р. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчих листів № 227/5793/15-ц про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

11.07.2024 р. ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецького області у задоволенні заяви представника ТОВ «Порше Мобіліті» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 227/5793/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50009080 від 27.05.2013 року - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Тож, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.10.2018 року у справі М758/7649/16-Ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу 11.05.2017 року (що набрало законної сили 11.05.2017 року) зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором №50009080 від 27.05.2013 року триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц (провадження №14- 254цс19).

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 28.09.2021 р. у справі №759/4755/19

Ключові обставини справи:

банк просив стягнути з боржника 3% річних та інфляційні нарахування;

у 2013 році рішенням суду стягнуто з боржника основний борг за кредитним договором;

у 2018 році ухвалою суду відмовлено банку у поновлені пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, який видавався на виконання рішення 2013 року.

Розглядаючи цю справу, колегія суддів зауважила про відмінності між обставинами цієї справи та справи №757/44680/15-ц, яка перебувала на розгляду у ОП КЦС ВС (у постанові якої і міститься перший висновок про натуральне зобов`язання).

У справі, що переглядається, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати зобов`язання боржника за кредитним договором натуральним зобов`язанням, оскільки заочним рішенням від 10 грудня 2013 року стягнено з боржника на користь банку заборгованість за кредитним договором, тобто вимога банку про стягнення заборгованості за кредитом вже захищена у судовому (примусовому) порядку.

Окрім цього, у постанові зазначено, що апеляційний суд правильно відхилив доводи боржника про те, що банком пропущено строк для пред`явлення виконавчих листів у справі до виконання, оскільки вказана обставина не має правового значення.

Тож, якщо кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову.

Аналогічний висновок знаходимо й в постанові Верховного Суду по іншій справі.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 29.09.2021 р. у справі N° 548/223/19

Відхиляючи посилання касатора на постанови Верховного Суду в інших справах колегія суддів зауважила, що у наведених справах позивачами отримано судовий захист, зобов`язання не трансформувалося у натуральне, оскільки позивач чи то в іншому судовому провадженні [...], чи то в тому ж судовому провадженні, у якому розглядалися вимоги про стягнення заборгованості за договором [...], отримав судовий захист, стягнуто заборгованість за договором. А отже, зобов`язання не перетворилося у натуральне, а тому у зазначених справах вирішувалася інша правова проблема щодо нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних втрат після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за договором.

Виходячи з аналізу норм Цивільного кодексу України, а також практики Верховного Суду України, можна зробити висновок, що навіть у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа, кредитор має право на стягнення заборгованості та відповідних компенсацій, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. Це право виникає незалежно від того, чи було пропущено строк для виконання виконавчого документа, адже прострочення виконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, і кредитор має право на отримання компенсації за інфляційні втрати та нарахування 3% річних за увесь період прострочення.

Після набрання законної сили судовим рішенням про стягнення основного боргу, боржник продовжує нести відповідальність за невиконання зобов`язання в частині інфляційних втрат і нарахування процентів за прострочення, оскільки це є компенсацією за знецінення грошей і користування ними кредитором.

Тому, навіть якщо строк для пред`явлення виконавчого документа пропущено, це не позбавляє кредитора права вимагати стягнення сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь період прострочення, оскільки це є компенсацією за неналежне виконання зобов`язання боржником, а також способом захисту майнових прав кредитора.

Оскільки 11.07.2024 року ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області було відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «Порше Мобіліті» щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі №227/5793/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №50009080 від 27.05.2013 року, позивач позбавлений можливості виконати рішення Апеляційного суду Донецької області по справі №227/5793/15-ц від 11.05.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги позивача, виходячи із принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивач довів, а відповідач не спростував правомірність заявлених позивачем вимог, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за невиконання рішення Апеляційного суду Донецької області по справі № 227/5793/15-ц станом на 07.08.2024 року 3% річних в розмірі 32631,41 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 156927,41 грн.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (, м. Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В) 3% річних в розмірі 32631,41 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 156927,41 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 3028,00 грн., а всього 192586 (сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривні 82 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Руденко