ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ХАРКОВА
Справа № 646/3160/25
№ провадження 2/646/2464/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2025 р. місто Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В,

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодіда Ігоря Миколайовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали заяви керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодіда І. М. про забезпечення позову.

В обгрунтування заяви керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодід І. М зазначив, що Слобідською окружною прокуратурою міста Харкова до Червонозаводського районного суду м. Харкова у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» подається позов в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К», Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» та ОСОБА_1 про визнання недійсними Актів приймання-передачі нежитлових будівель від 18.12.2018, яким виключено зі статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» нежитлові будівлі літ. Є-1 площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та від 21.12.2018, яким внесено до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» спірні нежитлові будівлі та повернення цих нежитлових будівель Товариству з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К».

Підставою даного позову є недобросовісне відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» та ОСОБА_1 вказаного нерухомого майна на користь юридичної особи, в якій ОСОБА_1 є засновником та бенефіціарним власником на момент укладення спірного правочину, у період розгляду судового спору у суді першої інстанції про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» грошових коштів.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.03.2019 у справі № 922/2642/18 позов керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати на суму 140823,45 гривень задоволено повністю. Стягнуто з Tовариства з обмеженою відповідальністю «KЛІM І К» на користь Харківської міської ради безпідставно збережені коштів у розмірі орендної плати у сумі 140823,45 гривень.

На переконання заявника, зазначене рішення суду першої інстанції 12.04.2019 набрало законної сили та відповідно до відомостей з порталу «Судова влада» та Єдиного Державного реєстру судових рішень вказане рішення не оскаржувалось та є обов`язковими до виконання відповідно до статті 129-1 Конституції України та статті 18 Цивільного процесуального кодексу України.

Тож, з 28.05.2019 на виконанні в Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував судовий наказ виданий на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 12.04.2019, справа № 922/2642/18 ВП 59216310 про стягнення за позовом прокурора з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 140823,45 гривень.

Постановою державного виконавця від 31.03.2020 судовий наказ № 922/2642/18 повернуто Харківській міській раді.

У подальшому, ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 заяву Харківської міської ради про видачу дубліката виконавчого документа по справі № 922/2642/18 задоволено та видано Харківській міській раді дублікат наказу суду від 12.04.2019 року по справі № 922/2642/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ і К» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 140823,45 гривень.

Наразі, з 27.12.2023 на виконанні у Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває судовий наказ, виданий на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 12.04.2019, справа № 922/2642/18 (ВП 73687693, ідентифікатор 5Б7В63296143) про стягнення за позовом прокурора з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ і К» на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки по АДРЕСА_2 у сумі 140823,45 гривень. У межах даного виконавчого провадження державним виконавцем вжито заходів щодо перевірки майнового стану та рахунків боржника. Встановлено відсутність у боржника будь-яких доходів, нерухомого чи рухомого майна, на які може бути звернуто стягнення.

Так, на час розгляду Господарським судом Харківської області справи № 922/2642/18 у відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К», у власності перебували нежитлові будівлі літ. Є-1 площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас встановлено, що 18.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» на підставі акту прийманняпередачі нежитлових будівель, серія та номер: 4100, 4101 від 18.12.2018 передано з балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» ОСОБА_1 нежитлові будівлі літ. Є-1 площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

У подальшому, 21.12.2018 ОСОБА_1 на підставі акту прийманняпередачі нежитлових будівель, серія та номер: 4184, 4185 передає вказані нежитлові будівлі як внесок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К».

На даний час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ «КЛІМ І К» не зареєстровано жодного об`єкта нерухомого майна. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К», під час судового розгляду справи № 922/2642/18 у Господарському суді Харківської області, передано все наявне в нього майно ОСОБА_1 . Також, шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 73687693 встановлено, що рішення не може бути виконане, оскільки відсутнє у боржника будь-яке майно чи кошти, на яке можна здійснити стягнення відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Отже, вказані дії Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» та ОСОБА_1 , як засновника підприємств, з передачі своїх нежитлових будівель до статутного фонду іншого товариства у період розгляду справи у суді першої інстанції про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К», що прямо свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» та ОСОБА_1 вчинили правочини із вказаною нерухомістю з метою унеможливлення виконання рішення суду про стягнення з підприємства коштів та уникнення цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене, Акт приймання-передачі нежитлових будівель, яким останні виключаються з частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К» та Акти приймання передачі нежитлових будівель, яким вносяться спірні нежитлові будівлі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» є фраудаторними правочинами та підлягають визнанню недійсними. Тож, предметом спору є нежитлові приміщення нежитлові будівлі літ. Є-1 площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

На переконання керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник спірних нежитлових приміщень Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» може розпорядитись своєю власністю на власний розсуд в будь-який час.

Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб унеможливить виконання вказаного вище рішення суду про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К».

Наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, у тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб.

Ураховуючи викладене вище, з метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, у відповідності до статей 149, 150 Цивільного процесуального кодексу України, керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодід І. М. просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» заборони відчуження нежитлових будівель літ. Є-1 площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі№922/2163/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до частини третьої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду виснує, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову у даній справі буде визнання недійсними актів приймання-передачі вкладу у вигляді нежитлових будівель, що належали боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К», а наразі знаходяться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К».

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відчуження належних Товариству з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» нежитлових будівель заявник посилається на те, що відповідач, маючи обізнаність про наявність спору, у будь-який момент, у тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, може розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб, отже, застосування заходу забезпечення позову, обраного керівником Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодідом І. М., безпосередньо пов`язано з предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як заборона відчуження за вказаних обставин, дійсно, забезпечить реальне виконання судового рішення.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками спірних нежитлових будівель є Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД І К», ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД І К», будучи власником спірних нежитлових будівель, може розпорядитись останніми шляхом відчуження на користь третіх осіб, що унеможливить реальне поновлення інтересів Харківської міської ради, яка має право отримати кошти в рахунок погашення заборгованості за судовими рішеннями.

Суд зазначає, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи із співмірності заходу забезпечення заявленим позовним вимогам, суд уважає, що заява керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодіда І. М. в частині вжиття заходу забезпечення позову шляхом встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» заборони на відчуження спірних нежитлових будівель підлягає задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову.

Ураховуючи викладене вище, заявлена керівником Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодідом І. М. вимога про стягнення з відповідачів суми судового збору, сплаченої Харківською обласною прокуратурою, за подання заяви про забезпечення позову, задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною четвертою статті 136, статтями 149-154 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодіда Ігоря Миколайовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» (, місцезнаходження: вулиця Чугуївська, будинок 58, місто Харків Харківської області, 61140) відчужувати належні йому нежитлові будівлі:

- літ. Є-1площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «СХІД І К» (, місцезнаходження: вулиця Чугуївська, будинок 58, місто Харків Харківської області, 61140) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого майна:

- нежитлові будівлі літ. Є-1 площею 21,6 кв м, літ. З-1 площею 8,6 кв м, літ. И-2 площею 411,0 кв м, літ. К-1 площею 105,7 кв м, літ. Л-1 площею 54,9 кв м, літ. М-1 площею 278,1 кв м, літ. Ж-1 площею 13,9 кв м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В частині вимоги керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Білодіда Ігоря Миколайовича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД І К», Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМ І К», ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури судового збору у сумі 1211,20 гривень відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Суддя О. В. Іщенко