ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/700/24 Номер провадження 22-ц/814/1038/25Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скарг ою ОСОБА_1

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року, ухвалене суддею Старокожком В.П., повний текст рішення складений дата не вказана

у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 81 667,34 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.01.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №701, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30 000 грн, який пізніше було збільшено до 49 934,35 грн. Відповідач не виконує свої зобов`язання і станом на 01.02.2024 у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією. Кредитний договір укладено між сторонами 04.01.2019, однак кредитною карткою відповідач користувався та здійснював платежі до 20.08.2022.

07.05.2024 до Хорольського районного суду Полтавської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів, в якій ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» списати проценти у розмірі 31 732,99 грн, які були нараховані банком у період дії воєнного стану в країні на підставі кредитного договору №701 від 04.01.2019 (а.с. 56-62).

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 09.05.2024 зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів прийнято до розгляду. Об`єднано в одне провадження первісний позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів (а.с. 65-67).

19.08.2024 доХорольського районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про залишення без розгляду його зустрічного позову про захист прав споживачів (а.с. 89).

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.09.2024 зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів залишено без розгляду (а.с. 100-102).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №701 від 04.01.2019 у розмірі 81 667,34 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Судом першої інстанції встановлено, що банк свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, виконав у повному обсязі, видав відповідачу кредитну карту із погодженим кредитним лімітом, про що свідчать наявні у справі докази. Доказів на підтвердження визнання зазначеного кредитного договору у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять та стороною відповідача суду їх надано не було. У порушення умов кредитного договору №701 від 04.01.2019 відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.02.2024 має заборгованість у розмірі 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим стороною позивача. Відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань. Щодо заперечення відповідачем суми нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за вищевказаним договором, останнім не надано суду альтернативного їх розрахунку чи спростування неправомірності їхнього нарахування. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сума заборгованості по процентах у розмірі 31 732,99 грн була нарахована АТ «ПУМБ» за невиконання зобов`язань у період дії воєнного стану. Це підтверджується випискою про рух коштів та розрахунком заборгованості по кредитному договору №701, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Починаючи з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України був введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Оскільки, суми процентів у розмірі 31 732,99 грн нарахована за період, у який на території України введено воєнний стан, вважає, що АТ «ПУМБ» нарахував їх незаконно.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 04.01.2019 між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 на підставі заяви останнього від 04.01.2019 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб укладено кредитний договір №701, за умовами якого ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30 000 грн (а.с. 11 зворот 12).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 04.01.2019, підписаного сторонами, кредитні кошти надані під стандартну процентну ставку 47,88% річних строком на 12 місяців (а.с. 12).

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту до договору №701 від 04.01.2019, за період з 04.01.2019 по 14.08.2020 його розмір було збільшено з 30 000,00 грн до 50 000 грн, за період з 27.02.2022 по 16.03.2022 - зменшено з 50 000 грн до 49 934,35 грн (а.с. 29).

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 06.04.2018), затвердженої рішенням Правління ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» протокол №694 від 06.03.2018 (а.с. 14-22), передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору.

Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти.

Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Відповідно до Статуту Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів (протокол №87 від 25.11.2021) (а.с.74-81) воно є правонаступником ПАТ «Перший український міжнародний банк»( п. 1.1. Розділу 1 Статуту) (а.с. 42-45).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 01.02.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №701 від 04.01.2019 становить 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією (а.с. 29 зворот - 31 зворот).

Згідно виписки по рахунку відповідача (а.с. 32-39) за період з 04.01.2019 по 01.02.2024, відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснюючи покупки, зняття готівки, переказ коштів тощо.

01.02.2024 позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 з письмовою вимогою (повідомленням) щодо виконання умов кредитного договору №701 від 04.01.2019, а саме щодо погашення заборгованості у розмірі 81 667,34 грн протягом 30 днів з моменту отримання вимоги (а.с. 26 зворот 27), яка надіслана останньому рекомендованим листом згідно списку згрупованих відправлень №20240205 (а.с. 27 зворот - 29 зворот).

Станом на момент звернення позивача із позовом до суду, вказана заборгованість відповідачем не погашена.

У матеріалах справи мається клопотання відповідача ОСОБА_1 (а.с. 89), в якому останній вказує, що він не згоден із нарахуванням відсотків за кредитним договором №701 від 04.01.2019 у розмірі 31 732,99 грн, які були нараховані банком у період дії воєнного стану в Україні, та заперечує проти нарахування позивачем відсотків після закінчення строку дії кредитного договору.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Апеляційний суду складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» загальної суми заборгованості за кредитним договором №701 від 04.01.2019 у розмірі 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно матеріалів справи вбачається та правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 на підставі заяви від 04.01.2019 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб укладено кредитний договір №701, за умовами якого йому видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30 000 грн (а.с. 11 зворот 12).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 04.01.2019, підписаного сторонами, кредитні кошти надані під стандартну процентну ставку 47,88% річних строком на 12 місяців (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_1 допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 , він має перед позивачем заборгованість, яка утворилася станом на 01.02.2024 у розмірі 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією ( а.с. 29-39).

Також з виписки про по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював платежі до лютого 2022 (а.с. 32-39).

З метою досудового врегулювання спору банком на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) №вих.КНО-44.2.2/74 від 01.02.2024 з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором №701 від 04.01.2019 у розмірі 81 667,34 грн, не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) (а.с. 26-28).

Однак, відповідач заборгованість за вказаним кредитним договором не сплатив.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «ПУМБ», не довів відсутність заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №701 від 04.01.2019, що утворилася станом на 01.02.2024 у розмірі 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією, є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про незаконність нарахування відсотків у розмірі 31 732,99 грн за період, коли на території України введено воєнний стан, враховуючи положення п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, то ці доводі є безпідставними та не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судом першої інстанції правильно встановлено, що сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 становить 81 667,34 грн, з яких: 49 934,35 грн - заборгованість за кредитом, 31 732,99 грн - заборгованість по процентам, 0,00 грн - заборгованість за комісією.

Розмір нарахованої заборгованості позичальником не спростовано.

Оскільки проценти - це плата за користування чужими грошима (стаття 1048 ЦК України), а згідно з положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 24.02.2022 нараховані відповідно до вимог статті 625 ЦПК України інфляційні втрати підлягають списанню, правильними є висновки суду першої інстанції про стягнення з позичальника прострочених процентів за користування кредитними коштами.

Вказані висновки узгоджуються також з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у справах №727/1033/21, №161/11703/22, №910/8349/22, №758/5318/23, №327/1203/24.

Щодо заперечень відповідача про безпідставність нарахування і стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки розмір заборгованості здійснено на підставі необумовлених між сторонами умов кредитного договору, то такі доводи є безпідставними, оскількизгідно матеріалів справи заява №701 від 04.01.2019 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачем особисто і в паспорті споживчого кредиту міститься умова щодо реальної річної процентної ставки у розмірі 47,88% (а.с. 12).

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції в якості нових доказів надано копії квитанцій від 03.03.2025, 25.02.2025, 26.12.2024, 28.11.2024, 14.03.2024 на підтвердження часткового погашення заборгованості всього у розмірі 18 500 грн, які не були надані та досліджені судом першої інстанції, оскільки з`явилися після ухвалення рішення у справі. Проте, вказані квитанції не можуть бути підставами для скасування чи зміни законного судового рішенні та можуть бути враховані Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості.Згідно ч.3 ст. 367 УПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов