Провадження №2/523/951/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одеса, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу № 523/21090/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, якою просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання як неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття.

Позивач обґрунтував позовну заяву тим, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 16.11.2001 року між його батьками був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу народився він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року шлюб між його батьками було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати ОСОБА_3 померла, та він залишився проживати разом із сестрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту смерті матері ОСОБА_3 , він ОСОБА_1 не отримує аліментів від батька ОСОБА_2 , та взагалі жодної матеріальної допомоги, незважаючи на те, що після розірвання шлюбу, його мати зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів на його утримання, та рішенням суду позов було задоволено. Наразі він перебуває на утриманні бабусі ОСОБА_5 , 1954 року народження, яка є пенсіонеркою, та самостійно його утримувати у повному обсязі не має можливості. Відповідач інших осіб на утриманні не має і як відомо, аліменти нікому не платить, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засіданні по справі.

Ухвалою суду від 19.02.2025 року за клопотанням позивача було витребувано у Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, інформацію щодо доходів ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за 2024 рік, та у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, інформацію щодо доходів ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за 2024 рік.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив про те, що добровільно сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 , на підтвердження чого додав до заяви квитанції, просив розглянути справу у його відсутності.

Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню,з наступних підстав.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 22.10.2008 року.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано 16 листопада 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції, актовий запис № 1082.

У шлюбі також була народжена донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із матір`ю ОСОБА_3 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття ІНФОРМАЦІЯ_9 . Рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відомо про те, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завершено.

Позивач у позовній заяві стверджує про те, що після смерті його матері, відповідач перестав матеріально йому допомагати, він наразі перебуває на утриманні бабусі, яка є пенсіонеркою, та не має можливості у повній мірі забезпечити його самим необхідним.

Відповідач зазначає у своїй заяві про те, що ним добровільно сплачуються аліменти на користь позивача, на підтвердження чого ним надано до суду копії квитанції від 07.11.2024 року на суму 6007,40 грн, від 06.12.2024 року на суму 6860,00 грн, від 07.01.2025 року на суму 6664,00 грн, від 06.02.2025 року на суму 6860,00 грн.

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За таких обставин, враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , та звернувся з позовом про стягнення з батька аліментів на своє утримання, який в свою чергу де-який час не виконував батьківськи обов`язки щодо утримання свого неповнолітнього сина, суд приходить до висновку, що позивач має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батька.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, тому може сама звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з батьків. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23 серпня 2023 року у справі №707/1319/22.

Суд виходить із того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину, що підтверджується копіями квитанцій, які ним надані до суду про добровільну сплату аліментів за останні чотири місяці, а докази, які спростовують даний факт, суду не надані.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не має інших аліментних зобов`язань, доказів цьому він суду не надав, має працездатний вік, суд вважає, що він в змозі сплачувати аліменти, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Обставини надання відповідачем позивачу допомоги добровільно, в певний проміжок часу, в підтвердження чого він надав суду квитанції, не можуть слугувати підставою для відмови позивачу у захисті його прав у судовому порядку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України).

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 24.12.2024 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) аліменти на його утримання, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 24.12.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 31.01.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко