Справа № 445/225/24 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В. М.
Провадження № 22-ц/811/3355/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 19.08.2016 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 10. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, з січня 2022 року зникли взаєморозуміння, взаємоповага, спільні інтереси та стали частими сварки. У зв?язку з цим, вони протягом тривалого часу не проживають разом, спільного господарства не ведуть, контакти та будь-які інші зв?язки не підтримують. Фактично сім?я припинила своє існування, тому подальше сумісне життя і збереження сім?ї є неможливим.

На підставі наведеного просила задовольнити позов та розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 , зареєстрований 19.08.2016 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 03.06.2024 позов ОСОБА_5 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 19.08.2016 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 10.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд формально підійшов до вирішення одного з найважливіших питань в житті відповідача і задовольнив позов про розірвання шлюбу без врахування думки відповідача та без надання можливості сторонам примиритися. Із долучених до матеріалів справи свідоцтв про народження убачається, що у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позовній заяві позивач зазначила, що із січня 2022 року спільне життя позивача з відповідачем не складається, однак це не відповідає дійсності, так як через місяць, у лютому 2022 року в сторін народилось двоє дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що свідчить про люблячі стосунки між сторонами, спрямовані на поповнення сім`ї. Також у своїй позовній заяві позивач зазначає, що сторони вже протягом тривалого часу не проживають разом, однак це також не відповідає дійсності. Так, з початком повномасштабного вторгнення росії сторони разом з їх дітьми виїхали з України до Республіки Польщі з метою захисту дітей від наслідків війни. Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, а також на час подання даної апеляційної скарги сторони продовжують проживати у Польщі разом з їхніми дітьми. Більше того, до січня 2024 року сторони проживали разом, в одній квартирі, вели спільне господарство, спільно дбали про дітей тощо. Цей факт позивачка підтвердила сама під час засідання 02.10.2024 в суді першої інстанції. Для відповідача сім`я - на першому місці, він все робив і продовжує робити для благополуччя сім`ї, проводить багато часу з дітьми, допомагав дружині в побуті, з розумінням і підтримкою ставився до її прохань тощо. Попри це, судом поверхнево було розглянуто дану справу, не досліджено думку самого відповідача, та не вжито жодних заходів для збереження багатодітної сім`ї.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Від ОСОБА_5 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечили проти задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Із Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 19.08.2016 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , про що складено актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_12 ».

Із копії Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_13 .

Від шлюбу у сторін народилися троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

За змістом статей 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Встановивши, що сторони припинили подружні відносини і примирення ними неможливе, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим, а відтак правильно вважав, що є підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції формально розглянув справу, не вжив достатніх заходів для примирення подружжя, не можуть братися до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 456/848/16.

В апеляційній скарзі відповідач просив суд надати сторонам строк для примирення тривалістю у шість місяців.

Разом з тим, як встановлено судом, справа перебуває у провадженні судів з січня 2024 року, рішення суду ухвалено 03.06.2024, справа призначена до розгляду в апеляційному суді на 01.04.2025, тому, на думку суду, у сторін було достатньо часу для примирення. У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що вживав заходів для примирення із позивачкою, однак примирення між ними до цього часу не відбулося. У судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_5 заперечила проти надання строку для примирення та висловила свою категоричну позицію щодо наявності підстав для розірвання шлюбу та неможливості збереження сім`ї.

Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, з огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 11.04.2025

Головуючий

Судді