Справа №333/1324/25
Провадження №2/333/2035/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Бабак З.І.,

представника позивача - адвоката Железняк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

В С Т А Н О В И В:

До суду 11.02.2025 року звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) на місяць на весь час її непрацездатності. Посилається на те, що в період з 15.04.1994 по 08.06.1999 рік вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі під час шлюбу, 29.04.1999 року позивачці була встановлена третя група інвалідності. Розмір пенсії по інвалідності є незначним. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу з відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю другої групи по психічному захворюванню та є непрацездатною особою. Позивачка призначена піклувальником над донькою, оскільки остання обмежена в цивільній дієздатності. Позивачка зазначає, що не має достатніх коштів для самостійного утримання непрацездатної доньки.

17.02.2025 провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу проживання, які повернулись не врученими з відміткою «адресат відсутній». Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним. Додатково зазначив, що позивачка не працює, отримує лише пенсію по інвалідності, має у власності квартиру, але для окремого проживання доньки орендує квартиру. Після розірвання шлюбу з відповідачем іншого шлюбу не укладала. З відповідачем не спілкується, про розмір його доходу та утриманців не знає. Також повідомив, що до Комунарського районного суду м.Запоріжжя подана позовна заява до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної доньки, але рішення ще ухвалено.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані матеріали, судом встановлено такі факти та відповідні ним обставини.

Судом встановлено, що сторони з 15.04.1994 по 08.06.1999 рік перебували в зареєстрованому шлюбі.

29.04.1999 року ОСОБА_4 була встановлена третя група інвалідності з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою серії МСЕ №027098.

Батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 до 01.01.2025 року була встановлена друга група інвалідності.

Рішенням суду від 04.12.2018 р. ОСОБА_3 визнана обмежено дієздатною та призначено над ній піклувальника ОСОБА_1 .

Норми права, якими керувався суд.

Згідно з п. 2 ч. 2 Прикінцевих положень СК України був визнаний таким, що втратив чинність із вступом у дію СК України, Кодекс про шлюб та сім`ю 1969 р.

Ст. 58 Конституції України зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Роз`ясненнями п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", яка узгоджується із Рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 за конституційним зверненням про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів визначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки сторони розірвали шлюб в 1999 році, на той час діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України, тому правовідносини по стягненню аліментів на користь одного з подружжя регулюються Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Стаття 32 КпШС України передбачає права одного з подружжя, який є непрацездатним по суду одержувати утримання (аліменти) від другого з подружжя, якщо останній спроможний його надати. Це право зберігається і після розірвання шлюбу.

Питання розміру аліментів врегульоване статтею 33 КпШС, яка передбачає, що розмір аліментів, що стягуються на користь одного з подружжя, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, визначається судом у частковому відношенні до заробітку (доходу), включаючи вартість натуральних видач, з урахуванням матеріального

і сімейного становища обох сторін, а також можливості одержання утримання від дітей.

По цій справі позивачка не надала жодного документу на підтвердження свого матеріального та сімейного становища, хоча мала можливість і обов`язок це зробити.

Також під час вирішення спору суд врахував вимоги статті 35 КпШС, який передбачає підстави звільнення від обов`язку по утриманню другого з подружжя або обмеження цього обов`язку строком.

Так, суд може звільнити одного з подружжя від обов`язку утримувати другого, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, або обмежити цей обов`язок строком у випадках: нетривалого перебування подружжя в шлюбних відносинах; негідної поведінки у шлюбних відносинах того з подружжя, який потребує матеріальної допомоги; якщо непрацездатність того з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, стала наслідком зловживання спиртними напоями, наркотичними засобами чи вчинення ним злочину. Правила цієї статті застосовуються також при розгляді справ про взаємне утримання подружжя після розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в шлюбі протягом п`яти років, після розірвання шлюбу на час звернення до суду минуло більше 26 років.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не доведено, що позивачка не працює, не уклала інший шлюб протягом 26 років, не надано доказів на підтвердження розміру пенсії по інвалідності, а також інших доходів, заробітку. Не зазначений та не доведений розмір витрат позивачки. Позивачка лише посилається на витрати на оренду житла, в якому проживає спільна донька сторін та надає договір оренди житла за яким вартість оренди складає 4000 грн. на місяць. Зазначена інформація, у зв`язку з відсутністю інших даних про дохід позивачки, не надає можливості суду зробити висновки, що позивачка потребує матеріальної допомоги.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини - залишити без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний зміст рішення суду складено та підписано 11.04.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська