ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4428/25 Справа № 180/2440/24 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Марганецького місього суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану про шлюб та внесення змін до нього, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 року заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану про шлюб та внесення змін до нього, заінтересована особа: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування заяви, зазначив, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 08 січня 1994 року, 08 січня 1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований міським відділом ЗАГС м. Марганець, актовий запис №3.

Відповідно до актового запису про шлюб заявників № 3 від 08 січня 1994 року, складеного українською мовою у міському відділі ЗАГС м. Марганець прізвище нареченого до реєстрації шлюбу зазначено, як " ОСОБА_4 ", після реєстрації шлюбу - " ОСОБА_4 ". Прізвище нареченої після реєстрації шлюбу зазначено, як " ОСОБА_4 ".

Згідно паспорта громадянина України Серія НОМЕР_2 , виданого Марганецьким МВ УМВС України у Дніпропетровській області 09 червня 1998 року його прізвище, ім`я та по батькові зазначено, як ОСОБА_2 .

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 27.10.2015 року та посвідчення водія від 24.05.2013 року, його прізвище - ОСОБА_2 .

Згідно паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Марганецьким МВ УМВС України в Дніпропетровській області 28 листопада 1996 року ОСОБА_1 записана, як « ОСОБА_1 ».

З висновку експертного дослідження від 16.02.2024 № ЕД- 19/102-24/705-ЛД за результатами судової лінгвістичної сематико-текстуальної експертизи випливає, що прізвище ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є ідентичними.

Враховуючи вищевикладене, заявники просили суд встановити факт неправильності в актовому записі цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994 складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині неправильності написання прізвища чоловіка « ОСОБА_4 », « ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 » замість правильного прізвища чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 » також внести зміни до актового запису цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994, складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , зазначивши правильно прізвище чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 », замість неправильних: чоловіка « ОСОБА_4 »,« ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 ».

Рішенням Марганецького місього суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану про шлюб та внесення змін до нього - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_5 від 08 січня 1994 року, актовий запис про шлюб заявників № 3 від 08 січня 1994 року, складеного у міському відділі ЗАГС м. Марганець прізвище нареченого до реєстрації шлюбу зазначено, як " ОСОБА_4 ", після реєстрації шлюбу - " ОСОБА_4 ". Прізвище нареченої після реєстрації шлюбу зазначено, як " ОСОБА_4 ".

Згідно паспорта громадянина України Серія НОМЕР_2 , виданого Марганецьким МВ УМВС України у Дніпропетровській області 09 червня 1998 року його прізвище, ім`я та по батькові зазначено, як ОСОБА_2 .

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 27.10.2015 року та посвідчення водія від 24.05.2013 року, його прізвище - ОСОБА_2 .

Згідно паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Марганецьким МВ УМВС України в Дніпропетровській області 28 листопада 1996 року ОСОБА_1 записана, як « ОСОБА_1 ».

З висновку експертного дослідження від 16.02.2024 № ЕД- 19/102-24/705-ЛД за результатами судової лінгвістичної сематико-текстуальної експертизи випливає, що прізвище ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є ідентичними.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви, оскільки заявники просять суд встановити факт неправильності в актовому записі цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994, та внести зміни до актового запису цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994, зазначивши правильно їх прізвища, що не передбачено ч.3 ст.315 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України)

Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

У справі, що переглядається, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994 складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині неправильності написання прізвища чоловіка « ОСОБА_4 », « ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 » замість правильного прізвища чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 » також внести зміни до актового запису цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994, складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши правильно прізвище чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 », замість неправильних: чоловіка « ОСОБА_4 »,« ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 ».

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив із того, що встановлення даного факту суперечить вимогам статті третьої 315 ЦПК України, та не може бути розглянуте в порядку окремого провадження, оскільки справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Також суд зазначив, що заявників не позбавлено можливості отримати документи, що посвідчують їх особу та видаються відповідними державними органами, а в разі відмови оскаржити її до суду.

Крім того, діючим законодавством не передбачено можливості внесення змін до актового запису судом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (частина перша статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частин першої, шостої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» судам роз`яснено, що «суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків)».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи надані сторонами пояснення, дослідження доказів, суд приходить до висновку, що у актовому записі цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994 складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) невірно вказані дані прізвища чоловіка « ОСОБА_4 », « ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 » замість правильного прізвища чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 », що також підтверджується: карткою платника податків від 29.01.1997 р (рнокпп НОМЕР_3 ), пенсійним посвідчення № НОМЕР_3 від 27.10.2015 року та посвідчення водія від 24.05.2013 року, відповідно до яких, його прізвище - ОСОБА_2 .

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інтсанції про те, що встановлення даного факту суперечить вимогам статті третьої 315 ЦПК України, та не може бути розглянуте в порядку окремого провадження.

Суд першої інстанції помилково вважав, що діючим законодавством не передбачено можливості внесення змін до актового запису судом.

У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданої заяви.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Марганецького місього суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану про шлюб та внесення змін до нього - задовольнити.

Встановити факт неправильності в актовому записі цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994 складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині неправильності написання прізвища чоловіка « ОСОБА_4 », « ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 » замість правильного прізвища чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 ».

Внести зміни до актового запису цивільного стану про шлюб № 03 від 08.01.1994, складеному Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши правильно прізвище чоловіка « ОСОБА_1 » та дружини « ОСОБА_1 », замість неправильних: чоловіка « ОСОБА_4 »,« ОСОБА_4 » та дружини « ОСОБА_4 ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені "09" квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено "10" квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: