Справа № 393/774/23
пров. 2/393/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Макаренко Л.Л., Гладир К.С.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представники учасників справи:

представник позивачки - адвокат Федоров З.Ф.,

представник відповідача адвокат Заболотній П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кам`янець за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Федорова З.Ф., представника відповідача адвоката Заболотнього П.Л. в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що вона з відповідачем з лютого 2016 року почали проживати спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони збирались одружуватись і не бажали матеріально залежати від своїх батьків. У зв`язку з цим, вони планували мати власну справу та самостійно забезпечувати свою сім`ю. У серпні 2016 року ними за спільні кошти був придбаний автомобіль КАМАЗ 53212, державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 VIN НОМЕР_3 , власником якого був зареєстрований відповідач. У подальшому, вказаний транспортний засіб використовувався при здійсненні господарської діяльності ФГ «Дімітрієв» та ПП «ПСП «Вершинокам`янське», а вони отримували за це кошти. 19.11.2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро складено відповідний актовий запис №806. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано наступне майно, власником якого був зареєстрований відповідач: 1). 13.06.2020р. придбано транспортний засіб Volkswagen Crafter, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 ; 2). 14.07.2021р. придбано транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_6 , кузов НОМЕР_7 ; 3). 09.11.2021р. придбано земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0995, площею 3,0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Кропивницького (колишнього Новгородківського) району Кіровоградської області. Земельна ділянка перебувала у оренді ПП «ПСП «Вершинокам`янське», а за користування вантажними транспортними засобами вони з відповідачем отримували доходи. З початку 2022 року (приблизно з березня) їхні сімейні відносини з відповідачем почали погіршуватись. Останній постійно ініціював сварки, ображав її, ігнорував потреби їхніх дітей, а на початку липня 2022 року взагалі вигнав її з дітьми з дому, де вони були зареєстровані та проживали. 14.12.2022р. рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області шлюб між ними було розірвано (справа №393/439/22). 29.03.2023р. рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей (справа №393/1/23). Під час розгляду справи №393/1/23 їй стало відомо, що відповідач у 2022 році продав транспортні засоби, які були придбані за їхні з відповідачем спільні кошти. Будь-якої згоди (усної чи письмової) на відчуження їхнього спільного майна вона не давала, про плани відповідача відчужувати вказане майно вона також не знала. Куди і яким чином відповідач використав кошти, отримані від продажу транспортних засобів їй не відомо. Так як транспортні засоби були відчужені відповідачем, тому вона звернулась до суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення їх ринкової вартості. Так, згідно звіту №ЕТІн-23-5591 від 06.11.2023 про належну оцінку подібного майна колісного транспортного засобу КАМАЗ 53212 (1988 року випуску), його ринкова вартість становить 265 700 грн. Згідно звіту № ЕТІн-23-5590 від 06.11.2023 про належну оцінку подібного майна колісного транспортного засобу Volkswagen Crafter (2015 року випуску), його ринкова вартість становить 580 300 грн. Згідно звіту № ЕТІн-23-5589 від 06.11.2023 про належну оцінку подібного майна колісного транспортного засобу MAN TGX 18.440 (2012 року випуску), його ринкова вартість становить 847 900 грн. 265 700 грн + 580 300 грн + 847 900 грн = 1 693 900/2 = 846 950 грн. Щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №349323383 від 05.10.2023р. орендна плата за земельну ділянку становить 3 459,00 грн, тобто 4,0% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. 3459*100/4 86 475 грн. Таким чином, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995 становить 86 475 грн. Вона залишилася без житла з двома малолітніми дітьми. Поки тривав судовий процес по стягненню аліментів, відповідач жодної копійки на утримання дітей не надавав. За таких обставин, з метою захисту її майнових прав, а також інтересів дітей, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу у період з лютого 2016 року по 19 листопада 2016 року та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію половини вартості відчуженого спільного майна, а саме транспортних засобів, що становить 846 950 грн. А також у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995, 3,0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Кропивницького (колишнього Новгородківського) району Кіровоградської області, оскільки вона залишилась у власності відповідача.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання позивачки про відстрочення сплати судового збору по даній цивільній справі до ухвалення судового рішення у справі.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами тавизначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача 09.01.2024 року на адресу суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що просить відмовити суд в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Мотивував вказане тим, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та жодним чином не доведеними, так як позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 19.11.2016 року і до 14.12.2022 року. До моменту укладення шлюбу сторони не проживали однією сім`єю, не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету, не були пов`язані спільним побутом, а лише зустрічалися протягом певного періоду та відповідач проживав окремо, ознак подружнього життя їхні відносини не мали. Після укладення шлюбу сторони почали спільне проживання однією сім`єю, планували подальше сімейне життя, від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Після подружньої зради позивачки, остання забрала дітей та переїхала до м. Кропивницький, створивши там нову сім`ю. А тому відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час проживання в шлюбі позивачка та відповідач не мали достатньо коштів для придбання власного житла та автотранспорту. За кошти своїх батьків відповідач до укладення шлюбу придбав автомобіль КАМАЗ 53212, 1988 р.в., не з метою власного його використання, а з метою подальшого його переоформлення на батька або його господарство. В подальшому, також за гроші батьків відповідач придбав автомобілі Volkswagen (2015 року випуску) та MAN TGX 18.440 (2012 року випуску). Всі ці автомобілі в подальшому були переоформлені на батька відповідача ОСОБА_5 . Жодних доказів того, що сторони за час сумісного проживання придбали дані транспортні засоби за власні кошти та використовували їх для отримання прибутків позивачка не надала, так як їх не існує. Перед припиненням шлюбних відносин, коли вони були фактично припинені, дані транспортні засоби були відчужені та позивачці сплачені кошти від реалізації транспортних засобів в розмірі 500 000 грн. Розраховуючись за дані транспортні засоби ОСОБА_5 розраховував на порядність позивачки та не взяв з неї відповідного письмового підтвердження. При звернені до суду позивач в якості доказів надала копії звітів про належну оцінку транспортних засобів в яких загальна вартість транспортних засобів, компенсацію за які позивачка має намір отримати, складає 1 693 900,00 грн. Відповідач не погоджується з таким звітом та наданою оцінкою, так як при оцінці транспортних засобів вони не оглядались експертом та таким чином їхня вартість зазначена в звітах не відповідає реальній ринковій вартості. А тому відповідач має можливість надати зазначені транспортні засоби для огляду експертам та заявлятиме клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи та виклику свідків в судове засідання.

Також, в ході підготовчого провадження за клопотанням сторони відповідача по справі було проведено судову транспортно-товарознавчої експертизу. 27.05.2024р. на адресу суду надійшов висновок експерта від 16.05.2024р. №429/24-27 за результатами судової транспортно-товарозновчої експертизи проведеного у цивільній справі №393/774/23.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2024 року було закрито підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника позивачки про виклик в судове засідання по цивільній справі свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника відповідача про виклик в судове засідання по цивільній справі свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Суду також вказала, що з лютого 2016 року вони з відповідачем мешкали разом, а потім одружилися. До укладення шлюбу відповідач перебрався до неї та вони проживали разом у її квартирі, яку вона орендувала. Припинили проживати разом десь з осені 2022 року. Відповідач має посаду тракториста, його заробітна плата на місяць становила приблизно 50 000, 00 грн. Вона була офіційно оформлена на роботу у батька відповідача вже після весілля, на посаду медичної сестри, з мінімальною заробітною платою приблизно 7 000, 00 грн. Пропрацювала так з 2017 року по 2021 рік. В декретній відпустці була двічі у 2018 році та 2020 році. До шлюбу вона працювала в лікарні медсестрою та в лабораторії одночасно, там отримувала також мінімальну заробітну плату. Транспортний засіб КАМАЗ був придбаний у серпні 2016 року, власником вказаний відповідач, тобто в період коли мешкали разом. Потім 19 листопада 2016 року вони з відповідачем одружилися та за час укладення шлюбу вони придбали ще два автомобілі Volkswagen Crafter та MAN, а також земельну ділянку 3,0002 га сільськогосподарського призначення. 14.12.2022р. шлюб між ними було розірвано і в кінці 2022 року їй стало відомо, що відповідач без її згоди продав транспортні засоби.

Представник позивачки адвокат Федоров З.Ф. під час розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомляв, з відповідними заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Представник відповідача - адвокат Заболотній П.Л. в судовому засіданні позов не визнав по вищезазначеним підставам та наполягав на відмові в його задоволенні. Підтримав доводи викладені у відзиві. Також суду пояснив, що сторони не мешкали до шлюбу разом та проживали за різними адресами, відповідач в с-щі ОСОБА_11 , а позивачка в м. Кропивницький. Як до шлюбу так і під час шлюбу сторони кошти не нажили, у них взагалі доходів не було. Кошти сторонам давав батько відповідача і спірні транспортні засоби також були придбані за кошти батька відповідача, спочатку автомобілі були оформленні на відповідача, а потім переоформленні на його батька. Сторони влітку 2016 року лише познайомились та почали зустрічатись. Спільних коштів останні не мали. Після укладення шлюбу сторони почали проживати в квартирі батьків відповідача. В спірний період позивачка була прописана у своїх батьків по АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що являється батьком відповідача, а позивачка його колишня невістка та рідна сестра його зятя. У вересні 2016 року на току ввечері його син познайомив з позивачкою, а десь через місяць, в жовтні, вони її засватали та потім в листопаді сторони одружилися. Йому відомо, що останні познайомились під час відпочинку влітку на морі, в 2016 році. Раніше вони не знали один одного і не бачилися. До одруження, в спірний період, його син навчався в технікумі та їздив з навчання ночувати додому, а інколи залишався у м. Кропивницький у сестри. Його син доходів не мав, він його утримував. Після одруження сторони жили на квартирі у місті, він їм її знімав та дав синові гроші в сумі 60 000, 00 грн на оренду квартири за 3 місяці. Пізніше він купив будинок в АДРЕСА_2 та оформив його на себе, а згодом туди переїхали жити позивачка з його сином. В серпні 2016 року він за свої кошти придбав транспортні засоби КАМАЗ за 40 000,00 грн, MAN за 11 тис. доларів та Volkswagen Crafter за десь 12 чи 13 тис. доларів приблизно (він вже проданий на даний час). Автомобілі були при купівлі оформлені на його сина. Потім він усі три автомобілі переоформив з сина на себе, це відбулося 27.06.2022р. та 27.09.2022р. Перереєстрація автомобілів здійснювалась ще в період шлюбу сторін, за його кошти, коли сторони мешкали в будинку по АДРЕСА_2 . Він дав позивачці компенсацію в сумі 500 тис. грн, щоб вона не мала до їх родини претензій. Під час перебування в шлюбі позивачка офіційно працювала у нього в ФГ «Дімітрієв», а також і його син працював у нього. Він позивачці платив мінімальну заробітну плату.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що позивачка його рідна сестра. З відповідачем вони знайомі дуже давно. Влітку, десь в кінці серпня 2016 року вони поїхали компанією відпочивати на море, там були й позивачка з відповідачем. Після відпочинку на морі, сторони з вересня 2016 року почали зустрічатися. Відповідач був студентом та їздив на пари. Десь місяць вони позустрічалися і відповідач зробив його сестрі пропозицію одружитися. Відносин до серпня 2016 року в них не було і вони жили окремо до весілля. Його сестра знімала квартиру у м. Кропивницькому, а відповідач жив вдома у батьків. Після весілля сторони почали жити на квартирі, яку знімала його сестра у місті біля 4-ої лікарні. Але вони там довго не проживали та згодом переїхали до будинку в с-щі Новгородка, який купив тесть. За транспортний засіб КАМАЗ йому нічого не відомо. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 купляв його тесть, а оформлював на відповідача. Більше за транспортні засоби йому нічого не відомо. За період спільного проживання з відповідачем у шлюбі його сестра була офіційно працевлаштована на роботі у його тестя ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він являється другом відповідача з дитинства, вони також разом і навчалися з 2014 по 2016 рік. Спочатку він проживав на квартирі в м. Кропивницькому, а з 2016 року вони разом з відповідачем їздили на навчання з ОСОБА_11 до ОСОБА_14 і назад. В вересні 2016 року відповідач познайомив його зі своєю дівчиною, тобто позивачкою. До серпня 2016 року відповідач йому нічого не говорив про дівчину. В вересні 2016 року відповідач мешкав у батьків та вони разом їздили на навчання, навчалися в різних групах, а в жовтні 2016 року він перейшов на заочне навчання. Йому не відомо де мешкали сторони після одруження. Він орендував квартиру в м. Кропивницькому, але не проживав там і їздив разом з відповідачем з м. Кропивницького до с-ща ОСОБА_11 під час навчання. Після весілля сторін, він з відповідачем майже пів року не спілкувався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, щопозивачку знає, оскільки наприкінці 2012 року вони разом працювали, а також були сусідами, позивачка жила у квартирі над нею. Якось її квартиру на початку весни 2016 року сторони затопили. Позивачка тоді мешкала з відповідачем і так вони з ним і познайомились. До цього вона відповідача не знала. Її чоловік поміг позивачці перекрити кран в квартирі. А взагалі вона знала позивачку як робітницю лікарні, бо саме там вони працювали разом. В квартирі позивачка та відповідач проживали спільно, машина відповідача постійно стояла біля будинку. У неї з позивачкою є спільні знайомі колеги, які також знали, що ОСОБА_15 проживає з хлопцем. Сторони були квартирантами, тобто знімали квартиру. Вони з позивачкою просто знайомі, не подруги. Про останню їй відомо з соцмереж, де вона виставляла все. Їй відомо, що сторони розлучилися.

Від допиту інших свідків по справі, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сторона позивача відмовилась і дана відмова прийнята судом.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність відповідача, що не з`явився до суду.

Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 виданого повторно 29.09.2022 року Новгородківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було укладено шлюб про що було зроблено відповідний запис № 806, прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_17 , дружини ОСОБА_17 (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_9 , серії НОМЕР_10 виданих повторно 29.09.2022 року у сторін за період шлюбу народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 16-17).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2022 року у цивільній справі № 393/439/22 пров.2/393/163/22, було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 18-20).

Також судом встановлено, що згідно інформації даних з Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС щодо зареєстрованих транспортних засобів від 06.02.2023р. за №31/11-383, відповідачем було придбано наступне майно, власником якого був зареєстрований відповідач:

- за період з 27.08.2016р. по 27.06.2022р. автомобіль КАМАЗ 53212, державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску (вантажний), номер шасі НОМЕР_2 VIN НОМЕР_3 ;

- за період з 13.06.2020р. по 27.06.2022р. транспортний засіб Volkswagen Crafter, 2015 року випуску (вантажний), державний номер НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 ;

- за період з 14.07.2021р. по 27.09.2022р. транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2012 року випуску (вантажний), державний номер НОМЕР_6 , кузов НОМЕР_7 .

При цьому у вказаних вище інформаційних даних зазначено, дату перереєстрації на іншого власника або продаж вказаних транспортних засобів: КАМАЗ 53212 (1988 року випуску), Volkswagen Crafter (2015 року випуску), MAN TGX 18.440 (2012 року випуску), а саме 27.09.2022р. (а.с. 21-22).

Також судом встановлено, що позивачка 06.11.2023 року звернулася до ТОВ «Експертне бюро» з заявою в якій просила виконати оцінку вищевказаних транспортних засобів, з метою визначення їх вартості при розгляді спору про поділ спільного майна.

Згідно звіту номер ЕТІн-23-5591 про незалежну оцінку подібного майна колісного транспортного засобу КАМАЗ 53212 (1988 року випуску) наданого ТОВ «Експертне бюро», ринкова вартість подібного транспортного засобу КАМАЗ 53212 (1988 року випуску) станом на 06.11.2023р. складає 265 700, 00 грн з ПДВ (а.с. 23-29).

Згідно звіту номер ЕТІн-23-5590 про незалежну оцінку подібного майна колісного транспортного засобу Volkswagen Crafter (2015 року випуску) наданого ТОВ «Експертне бюро», ринкова вартість подібного транспортного засобу Volkswagen Crafter (2015 року випуску) станом на 06.11.2023р. складає 580 300, 00 грн з ПДВ (а.с. 32-38).

Згідно звіту номер ЕТІн-23-5589 про незалежну оцінку подібного майна колісного транспортного засобу MAN TGX 18.440 (2012 року випуску) наданого ТОВ «Експертне бюро», ринкова вартість подібного транспортного засобу MAN TGX 18.440 (2012 року випуску) станом на 06.11.2023р. складає 847 900, 00 грн з ПДВ (а.с. 41-47).

Крім того згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 05.10.2023р. за №349323383 за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності 09.11.2021р. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0995, площею 3,0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:880, виданий 09.11.2021, видавник: Новгородківська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області (а.с. 50-51).

Щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995, як вказує сторона позивача та не заперечується стороною відповідача, то згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №349323383 від 05.10.2023р. орендна плата за земельну ділянку становить 3 459,00 грн, тобто 4,0% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. 3459*100/4 86 475 грн. Таким чином, судом встановлено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995 становить саме 86 475 грн. Інших відомостей сторонами не надано.

Згідно копії індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих позивачці ОСОБА_1 . Пенсійним фондом України, то остання за звітний період 2013 рік отримала заробітку/доходу в сумі 7410,00 грн, за звітний період 2014 рік отримала заробітку/доходу в сумі 22088,11 грн, за звітний період 2015 рік отримала заробітку/доходу в сумі 23699,54 грн, за звітний період 2016 рік отримала заробітку/доходу в сумі 34355,22 грн, за звітний період 2017 рік отримала заробітку/доходу в сумі 1147,39 грн, за звітний період 2018 рік отримала заробітку/доходу в сумі 86122,53 грн, за звітний період 2019 рік отримала заробітку/доходу в сумі 126483,85 грн, за звітний період 2020 рік отримала заробітку/доходу в сумі 155032,20 грн, за звітний період 2021 рік отримала заробітку/доходу в сумі 278774,36 грн, за звітний період 2022 рік отримала заробітку/доходу в сумі 217026,37 грн, за звітний період 2023 рік отримала заробітку/доходу в сумі 120810,00 грн (а.с. 9-12).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 16.05.2024 №429/24-27: 1). Ринкова вартість КТЗ КАМАЗ 53212, реєстраційний № НОМЕР_11 , номер шасі НОМЕР_2 , 1988 року виготовлення, станом на 19.04.2024, складає: 206607 грн 96 коп. 2). Оскільки автомобіль Volkswagen Crafter, номер кузова НОМЕР_5 до експертного огляду не було представлено, то вирішити дане питання не представилось можливим. 3). Ринкова вартість КТЗ MAN TGX 18.440, реєстраційний № НОМЕР_12 , номер шасі НОМЕР_7 , 2012 року виготовлення, станом на 19.04.2024, складає 831967 грн 46 коп. Власником наданих для огляду транспортних засобів експертом вказано ОСОБА_5 (а.с. 118-134).

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі (частина перша статті 25 СК України).

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За змістом положень статті 74 СК України, у разі пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, позивач повинен довести початок і кінець такого проживання, а також набуття в цей період спірного майна. Обставини проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, існування між ними відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також набуття ними спільного майна у цей період має бути підтверджено належними і допустимими доказами.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

В підтвердження факту проживання однією сім"єю в період з лютого 2016 року по 19 листопада 2016 року (по час реєстрації шлюбу) позивачка посилалася лише на покази свідка.

Разом з тим, на думку суду, для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та у подальшому визнання майна спільною сумісною власністю необхідні належні та допустимі докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц зазначено, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Вказані обставини судом не встановлено і матеріалами справи не підтверджено, а покази свідка ОСОБА_8 не можуть бути єдиною та достатньою підставою для встановлення вказаного факту, тим паче, що факт перебування відповідача за місцем проживання позивачки, про що повідомлено свідком не є достеменним доказом факту проживання однією сім`єю, а є лише констатацією факту проводження разом певного часу чоловіка та жінки.

При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року в цивільній справі № 552/6659/16-ц (провадження № 61-36768св18) факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, придбання один одному речей, виконання прохань, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між останніми склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні чоловіку та жінці як подружжю.

Виходячи із наведеного, суд, встановив, що позивачка не довела в судовому засіданні, що в період з лютого 2016 року по 19 листопада 2016 року (по час реєстрації шлюбу) вона проживала однією сім"єю з відповідачем, а тому придбаний в цей період часу відповідачем транспортний засіб КАМАЗ 53212 (1988 року випуску) не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя та відповідно не є об`єктом розподілу, в зв`язку з чим в задоволенні вимог позивачки про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнення на її користь компенсації 1/2 частини вартості автомобіля КАМАЗ 53212 (1988 року випуску) в сумі 132850,00 грн слід відмовити.

Щодо спірного майна придбаного під час шлюбу сторін, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Так, як встановлено вище сторони перебували у шлюбі в період з 19.11.2016 р по 14.12.2022 р.

За період шлюбу сторонами було придбано наступне майно, власником якого був зареєстрований відповідач: - 13.06.2020р. придбано транспортний засіб Volkswagen Crafter, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 ; - 14.07.2021р. придбано транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_6 , кузов НОМЕР_7 ; - 09.11.2021р. придбано земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0995, площею 3,0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Кропивницького (колишнього Новгородківського) району Кіровоградської області.

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень сторін під час розгляду справи транспортний засіб Volkswagen Crafter, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 та транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_6 , кузов НОМЕР_7 відповідачем було відчужено (переоформлено на батька відповідача ОСОБА_5 ), а саме 27.09.2022 року, тобто до розірвання між сторонами шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Зі змісту ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц та від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Згідно зі ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначалося вище взаємної згоди щодо розподілу майна сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статті 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачка посилаючись на відчуження транспортних засобів без її відома, просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості транспортних засобів у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля Volkswagen Crafter, 2015 року випуску, у сумі 290 150,00 грн та автомобіля MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, у сумі 423 950,00 грн. При визначенні їх вартості позивачка посилалася на звіти проведенні ТОВ «Експертне бюро» від 06.11.2023 про належну оцінку подібного майна, а саме вказаних транспортних засобів.

Однак виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 березня 2021року (справа №414/277/17, провадження №61-2934св19), вартість майна що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як встановлено з матеріалів справи, вони не містять доказів того, що відповідач 27.09.2022 року відчужив належні сторонам транспортні засоби автомобіль марки Volkswagen Crafter, 2015 року випуску та MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, без згоди дружини ОСОБА_1 , та кошти за реалізоване майно були витрачені не на потреби родини, також у матеріалах справи відсутні.

Водночас суду не надано доказів відчуження (продажу) автомобілів поза волею позивачки та щодо не отримання коштів від відчуження спільного автомобіля, які набуті під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, що не передбачає можливості виділення часток кожному з подружжя із суми заявлених коштів позивачкою.

Слід зазначити, що незважаючи на заперечення сторони відповідача з приводу того, що транспортні засоби, які були зареєстровані на відповідача не є спільною сумісною власністю подружжя оскільки, були придбані батьком останнього для себе, і лише формально на відповідача були зареєстровані, суд все ж таки визнає вказані транспортні засоби, а саме автомобілі марки Volkswagen Crafter, 2015 року випуску та MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя сторін, оскільки доводи сторони відповідача з цього приводу є безпідставними та недоведеними. Щодо пояснень свідка ОСОБА_5 батька відповідача, який підтвердив доводи свого сина з цього приводу, то суд також відноситься до них критично та не бере їх до уваги, оскільки вони не підтверджені іншими належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Водночас суд зазначає, що договір-купівлі продажу автомобілів недійсним не визнавався у зв`язку із відсутністю згоди позивачки або із удаваністю правочину, а тому діє презумпція правомірності укладеного правочину та отримання коштів подружжям за результатом продажу автомобілів після підписання сторонами договору та перереєстрації транспортного засобу.

За таких обставин, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів та пояснень сторін, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що вимоги позивачки в частині стягнення компенсації 1/2 частки вартості автомобілів марки Volkswagen Crafter, 2015 року випуску та MAN TGX 18.440, 2012 року випуску на загальну суму 714100,00 грн також не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Щодо позовної вимоги про визнання за відповідачкою права власності на частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995, площею 3, 0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Кропивницького (колишнього Новгородківського) району Кіровоградської області то суд вважає вказані вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено в судовому засіданні, і це не заперечується сторонами, 09.11.2021р. відповідачем в період шлюбу придбано земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0995, площею 3,0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Кропивницького (колишнього Новгородківського) району Кіровоградської області.

Сторона відповідача, хоч і заперечувала щодо задоволення вказаної позовної вимоги, але не навела жодних доводів з приводу своїх заперечень.

Таким чином оскільки вказане нерухоме майно було придбано відповідачем за час шлюбу з позивачкою, воно є спільною сумісною власністю подружжя, а відповідно воно підлягає розподілу. В зв`язку з чим за позивачкою слід визнати право власності на частку вказаної земельної ділянки припинивши право спільної сумісної власності подружжя на неї, задовольнивши позовні вимоги позивачки саме в цій частині.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до ст.ст. 133, 139, 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Судом встановлено, що позивачка при зверненні до суду з даним позовом мала сплатити судовий збір в сумі 9507,48 грн за дві вимоги, а саме за встановлення факту, що має юридичне значення в сумі 605,60 грн та за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру (сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) в розмірі 8901,88 грн.

Ухвалою суду від 06.12.2023р. позивачці задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору по даній цивільній справі до ухвалення судового рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені частково, а саме суд задовольнив тільки 4,85% заявлених позивачкою позовних вимог, суд вважає, що із позивачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 9075,10 грн пропорційно до задоволених позовних вимог, а з відповідача в користь держави, підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 432,38 грн. тобто суми пропорційно до позовних вимог в який позивачці відмовлено (95,15%).

Окрім того, з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню витрати, які останній поніс за проведення судової транспортно - товарозновчої експертизи в сумі 15902,88 грн, так як в цій частині позову позивачці відмовлено.

Також, по даній цивільній справі слід призначити судове засідання для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України, оскільки сторони заявили про понесені судові витрати на правову допомогу в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями ст. ст. 4-5, 12-13, 76-82, 89, 95, 110, 141, 209, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.61,63, 69,70 СК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Розподілити спільне сумісне майно подружжя придбане в період шлюбу між ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_13 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_14 )визнавши за ОСОБА_1 право власності на частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0995, площею 3, 0002 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вершино-Кам`янської сільської ради Кропивницького (колишнього Новгородківського) району Кіровоградської області,припинивши на зазначене нерухоме майно право спільної сумісної власності подружжя.

В задоволені решти частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_13 ) на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 9 075,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_14 ) на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 432,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_14 ) судові витрати за проведення судової транспортно - товарозновчої експертизи в розмірі 15 902,88 грн.

Призначити судове засідання у Новгородківському районному суді Кіровоградської області на 14.04.2025 року о 10-30 годині, для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 08.04.2025 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Копію рішення вручити (направити) сторонам та їх представникам.

Суддя Є.О. Подліпенець