ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1601/25 Провадження 4-с/636/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Оболєнської С.А., за участю секретаря судового засідання Зіник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця

в с т а н о в и в :

Короткий зміст скарги

28.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив:

- визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості із сплати аліментів від 11 грудня 2024 року про нараховані та сплачені аліменти боржником ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 60913406;

- зобов`язати державного виконавця Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, () провести повторний розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 60913406 з урахуванням фактично сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в якості аліментів за період з 07.06.2023 року по 04.11.2024 рік..

Скарга мотивована тим, що в провадженні Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції перебуває виконавче провадження № 60913406 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини на користь ОСОБА_2 .

11.12.2024 року він отримав довідку про розмір заборгованості по виконавчому провадженню № 60913406. З розрахунком державного виконавця від 11.12.2024 року по виконавчому провадженню 60913406 не погодився, оскільки державним виконавцем при розрахунку не враховано платежі, які він здійснював на користь ОСОБА_2 за період з 07.06.2023 року по 04.11.2024 рік. Переказ коштів здійснювався з його картки приват 24 на карту ОСОБА_2 без зазначення «Призначення платежу», тому 12 лютого 2025 року скаржник звернувся до державного виконавця державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції із заявою та надав довідку про перерахунок коштів зі своєї банківської картки на банківську картку стягувана аліментів. Згідно відповіді державного виконавця від 17.02.2025 року повідомлено, що квитанції надані ним за період з 07.06.2023 року по 04.11.2024 рік не можуть бути враховані як сплата аліментів, оскільки жодним чином не можна розпізнати, що грошові кошти сплачені боржником на користь стягувана.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважав дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів незаконними, як наслідок, звернувся до суду із відповідною скаргою.

Короткий зміст пояснень на скаргу.

Представник Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, через канцелярію суду 04.04.2025 надав пояснення на скаргу, в якому просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів заборгованість станом на 31.01.2025 року, який складає 66657,25 грн. За період з січня 2022 року по грудень 2024 року боржник ОСОБА_1 квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 до відділу не надавав.

18.12.2024 року боржник надав до відділу заяву та виписки із АТ КБ «Приватбанк», як підтвердження про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 .

Згідно виписки із АТ КБ «Приватбанк» №2vgkvho53hdfrkiv від 03.12.2024 року, в якій вбачається, що кошти перераховані на рахунок ОСОБА_2 , але в призначенні платежу не вказано, що перераховані кошти саме аліменти на утримання дитини, тому включити кошти у розмірі 114 845,80 грн., як сплачені аліменти, не має підстав.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Мазницький М.М., через канцелярію суду 20.03.2025 надав заяву про розгляд скарги за його відсутності та за відсутності скаржника, зазначивши, що скаргу підтримують.

Представник Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки.

Представник стягувача ОСОБА_2 , адвокат Крицина Ю.О., 16.03.2025 через підсистему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності стягувача, просила в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Оскільки, суб`єкт оскарження про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 450 ЦПК України.

Позиція суду щодо скарги

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви суду та застосовані норми права

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Головним державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халіною Н. листом від 17.02.2025 № 26.1-31/8322, повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділу перебуває виконавче провадження ВП №60913406 з примусового виконання виконавчого листа № 636/4775/19 виданого 06.12.2019 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2019 року, тобто з дня подачі заяви, та до досягнення дитиною повноліття.

19.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевикладеного рішення суду, на підставі звернення із заявою стягувана про прийняття виконавчого документу до виконання.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по ВП № 60913406 станом на 11.12.2024, сукупний розмір заборгованості складає 69921,75 грн.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої і другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Згідно зі статтею 71 СК України порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.У статті 195 СК України закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

З наданої заявником (боржником) ОСОБА_1 інформації про окремі операції по платіжній картці, на яку він посилається як на підставу своїх вимог про добровільне перерахування аліментів на картковий рахунок стягувача ОСОБА_2 , вбачається, що вказані платіжні документи не містять відомостей щодо «призначення платежу» - сплата аліментів, також їх періодичність та розмір, не дає суду можливості визначити, які саме кошти були перераховані скаржником на рахунок стягувача.

За таких обставин, надані заявником (боржником) докази не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах КЦС ВС у справах №2-4665/2008 від 12.01.2022 р. та №707/999/21 від 25.01.2023 р.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вище встановлених обставин справи та вищенаведених вимог законодавства, суд приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Щодо судових витрат.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки постановлено рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , то судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 09.04.2025.

Суддя С.А. Оболєнська