Провадження № 2/204/808/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», про відшкодування моральної шкоди,-

В С ТА Н О В И В:

20 листопада 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: стягнути з ОСОБА_3 на його користь 500 000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на його користь 117 000,00 грн. у зв`язку зі стійкою втратою працездатності 2 група інвалідності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 червня 2022 року, приблизно о 09.50 год., ОСОБА_3 , рухаючись в районі перехрестя вул. Бориса Кротова в м. Дніпро, керуючи автомобілем «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», чим порушив вимоги п. 10.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху та скоїв зіткнення з велосипедом «Hernamont», який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, з якими його було госпіталізовано до медичного закладу у зв`язку з тяжким станом після травми. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3031 від 28.09.2022 року тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_2 , відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. 04 липня 2023 року у ОСОБА_2 стався інсульт, який був спровокований черепно-мозковою травмою. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, який не надав перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_2 . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, встановлено причинно-наслідковий зв`язок неправомірних дій водія ОСОБА_3 і настання негативних наслідків для потерпілого. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, САК, садна, синці обличчя, голови, лівого передпліччя, гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в лівому каротидному басейні з вираженою сеносо-моторною афазією з елементами дизартрії, вираженим правостороннім геміпарезом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, порушенням когнітивних функцій, порушення функції ходи 1 ступеню на тлі ГХ 3 ступеню. У зв`язку з отриманими травмами і інсультом, який трапився в результаті тяжкої черепно-мозкової травми, потерпілий значний час знаходився на стаціонарному лікуванні і продовжує лікуватися амбулаторно по теперішній час. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та наслідків від неї ОСОБА_2 було встановлено 2 групу інвалідності. Також зазначив, що в результаті ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду. Наполягає, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач зазнав значний біль та фізичні страждання, в період з 30 червня 2022 року по теперішній час позивач постійно потребує лікування та догляду, як лікарів, так і сторонніх осіб. Внаслідок отриманих травм здоров`я позивача значно погіршилось, він постійно відчуває біль по всьому тілу, до теперішнього часу фізичної змоги пересуватися без допоміжних засобів він не має, та при цьому мешкає на 7 поверсі багатоквартирного будинку. У зв`язку з отриманими травмами позивач не може вести активний спосіб життя, який вів до отримання внаслідок ДТП тілесних ушкоджень. Через постійні болі та поганий сон позивач перебуває в пригніченому стані, не може влаштуватись на роботу та вимушений звертатись за фінансовою допомогою до своїх рідних. Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими, а тому розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 500 000,00 грн. Крім того, 18 березня 2024 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» з відповідною заявою для отримання відшкодування шкоди пов`язаної тимчасовою втратою працездатності, однак 13 червня 2024 року було отримано відповідь від страховика, в якій зазначено, що ПрАТ Страхова компанія «Арсенал страхування» не вбачає підстав для визнання заявлених вимог, правові підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. При цьому, позивач вважає, що ПрАТ Страхова компанія «Арсенал страхування» такими діями порушило права позивача. Мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на дату настання страхового випадку, що становить 117 000,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

10 грудня 2024 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» - Мамедової І.Р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. 30 червня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF CF 75.250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та позивача. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF CF 75.250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6215653, укладеного страховиком. Внаслідок ДТП позивач зазнав травм та перебував на лікуванні. Страховиком було отримано через представника (дружину) позивача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого ТЗ та велосипедиста ОСОБА_2 , за наслідками якої останній отримав травми, а саме: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 2 ст., субарахноїдальний крововилив, садна, синці обличчя, голови, лівого передпліччя. Правовідносини, що виникають під час дії полісу № АР/6215653 регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховиком було встановлено, що серед наданих документів про розмір витрат, документально підтвердженими та обґрунтованими є витрати на суму 10 484,24 грн., а тому відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» прийнято рішення про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого у розмірі 10 484,24 грн., а також згідно зі ст. 26 вказаного Закону прийнято рішення про відшкодування моральної шкоди у розмірі 521,21 грн. 26 червня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 2 500,00 грн. (шкода, заподіяна майну - пошкодження велосипеда) та 11 008,45 грн. (шкода, заподіяна життю та здоров`ю - лікування травм, спричинених дорожньо-транспортною пригодою). 25 березня 2024 року від потерпілого страховику надійшла заява від 18 березня 2024 року, відповідно до якої до відшкодування було заявлено шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, а саме у зв`язку із призначення ОСОБА_2 II групи інвалідності. За наслідком проведеного аналізу наданих документів страховиком було встановлено, що основним діагнозом, що став причиною призначення ОСОБА_2 . II групи інвалідності є гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, церебрально-васкулярна хвороба на тлі гіпертонічної хвороби, у зв`язку з чим було повідомлено заявника про відсутність підстав для визнання заявлених останнім вимог та для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленою подією. До обов`язку страховика входить відшкодування шкоди, яка є прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди. Що ж стосується призначення позивачу II групи інвалідності, то з наданих позивачем документів вбачається, що основним діагнозом, що став причиною призначення йому 2 групи інвалідності є гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом (інсульт), церебрально-васкулярна хвороба на тлі гіпертонічної хвороби та спричинені цим захворюванням обмеження життєдіяльності. Позивачем надано висновок спеціаліста судово-медичного експерта Тимошенко Н.О. № 3031 від 28 вересня 2022 року, в якому судовий експерт дійшов висновку, що клінічно встановлений діагноз «гостре порушення мозкового кровообігу» - є захворюванням та згідно до консультативного висновку лікаря судинного нейрохірурга, не знаходиться у прямому причинному зв`язку з травмою. Таким чином, основна причина призначення позивачу II групи інвалідності - гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт) та його наслідки, не спричинена травмами, отриманими позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Отже, Страховик не має обов`язку здійснювати виплату страхового відшкодування внаслідок стійкої втрати працездатності позивачу, оскільки наслідки дорожньо-транспортної пригоди 30 червня 2022 року за участю забезпеченого транспортного засобу не призвели до призначення позивачу II групи інвалідності. Зазначив, що страховиком виконано свої обов`язки щодо сплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, в повному обсязі, а тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. У зв`язку з викладеним просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування».

Представник позивача - Карабеза В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відзиві на позовну позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування».

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2023 року по справі № 932/4184/23 вбачається, що 30 червня 2022 року, приблизно о 09.50 год., ОСОБА_3 , рухаючись в районі перехрестя вул. Бориса Кротова в м. Дніпро, керуючи автомобілем DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», чим порушив вимоги п. 10.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху, та скоїв зіткнення з велосипедом Hernamont, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження (а.с. 40).

Вказаною постановою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження та його було госпіталізовано до медичного закладу, де встановлено діагноз «Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 2 ступеню, САК, садна, синці обличчя, голови, лівого передпліччя.

З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 7917, складеної КП «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» (а.с. 67), а також з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 5, складеної ТОВ «ЕКОДНІПРО» 14 серпня 2023 року (а.с. 24-26) вбачається, що з 30 червня 2022 року по 15 липня 2022 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР». При цьому, під час перебування на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» у ОСОБА_2 сталось гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в лівому каротидному басейні та 14 липня 2022 року було проведено МРТ головного мозку.

З 15 по 29 липня 2022 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в ДЗ «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 МОЗ України» з діагнозом «Інфаркт мозку внаслідок емболії церебральних артерій. Гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в ЛКБ (14.07.2022) з повною моторною, елементами сенсорної афазії, вираженим правостороннім геміпарезом до плегіїв в нозі на тлі ГХ ІІІ ст., церебрального атеросклерозу. Підгострий період перенесеної ЧМТ, забію головного мозку 2ст., САК (30.06.2022) з вестибуло-атактичним, цефалічним синдромами», що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 4739 від 29 липня 2022 року (а.с. 68).

Як встановлено у висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3031 від 27 жовтня 2022 року, складеному судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Тимошенко Н.О., за даними медичної документації, з урахуванням консультативного висновку судинного нейрохірурга, у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ступеню, субарахноїдального крововиливу, синців та саден обличчя, садна на лівому передпліччі у середній третині, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Клінічно встановлений діагноз: «гостре порушення мозкового кровообігу» - є захворюванням та згідно до консультативного висновку лікаря судинного нейрохірурга, не знаходиться у прямому причинному зв`язку з травмою, тому відповідно до п. 4.7. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 - при оцінці ступеню тяжкості в рахунок не сприймається (а.с. 15-18).

З 30 листопада 2022 року ОСОБА_2 було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 571816, виданою 01 грудня 2022 року Міжрайонною кардіологічною МСЕК № 1 (а.с. 11), а також довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 001364, виданою Міжрайонною кардіологічною МСЕК № 1 (а.с. 10), інвалідність встановлена на строк до 01 рудня 2025 року.

З Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 5, складеної 14 серпня 2023 року ТОВ «ЕКОДНІПРО», також вбачається, що в подальшому, ОСОБА_2 тривалий час продовжував амбулаторне лікування, а також періодично перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема: у період з 23 серпня 2022 року по 01 вересня 2022 року в КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР; у період з 18 січня 2023 року по 06 лютого 2023 року в КНП «КЛШМД» ДМР; у період з 16 по 27 лютого 2023 року в КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» ДОР; у період з 28 червня 2023 року до 11 липня 2023 року в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР.

Отже, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивач ОСОБА_2 отримав значні ушкодження здоров`я та тривалий час перебував на лікуванні.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_3 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал страхування» згідно з полісом АР6215653 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 38).

Дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 30 червня 2022 року, була визнана страховим випадком та за вих. № 210623-02/в від 21 червня 2023 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» було повідомлено ОСОБА_2 про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 11 008,45 грн. (а.с. 21). Факт отримання страхового відшкодування у вказаному вище розмірі представник позивача під час розгляду справи не заперечував.

Суд зазначає, що право потерпілого на відшкодування завданої йому шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним, і він вільний у виборі способу захисту цього права.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_4 просив, серед іншого, стягнути на його користь з ОСОБА_3 , як особи, яка безпосередньо завдала йому шкоду, моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Системно-правовий аналіз положень ч.ч. 1, 2 ст. 1167, ч. 5 ст. 1187 ЦК України дає підстави для висновку, що відсутність вини володільця джерела підвищеної небезпеки звільняє його від обов`язку відшкодувати моральну шкоду лише в тому випадку, коли шкода заподіяну майну потерпілого.

У випадку ж коли така шкода заподіяна здоров`ю потерпілого, володілець джерела підвищеної небезпеки не звільняється від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, навіть якщо ця шкода завдана не з його вини.

Під час розгляду справи, будь-яких доказів, у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (позивача) надано не було.

Враховуючи викладене, суд вважає що наявні законні підстави для стягнення моральної шкоди безпосередньо з її завдавача, тобто з відповідача по справі ОСОБА_3 .

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що між діями відповідача ОСОБА_3 та наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді ушкодження здоров`я позивача, є прямий причинний зв`язок.

Виходячи з вищезазначених приписів законодавства суд зазначає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а особою, на якій лежить цивільно-правова відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду, є відповідач по справі ОСОБА_3 , який керував джерелом підвищеної небезпеки та є винним у скоєнні ДТП.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, суд враховує, що вина відповідача як учасника ДТП, є встановленою, а позивач у настанні даної ДТП винним не визнавався.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує те, що внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, порушився його нормальний ритм життя, він зазнав душевних страждань та переживань, тривалий час перебував на лікуванні.

Суд також враховує, що ДТП призвело до триваючого погіршення стану здоров`я позивача.

В подальшому, під час перебування в лікарні, у позивача сталось гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в лівому каротидному басейні, з 30 листопада 2022 року ОСОБА_2 було встановлено другу групу інвалідності на строк до 01 грудня 2025 року, у зв`язку з чим він непридатний до регулярної професійної праці.

Згідно з висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 24 січня 2024 року, складеним ТОВ «ЕКОДНІПРО», ОСОБА_2 рекомендовано денний догляд, догляд вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 34 (зворотній бік)).

При визначенні розміру моральної шкоди слід враховувати, що внаслідок ДТП позивач, отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості, які призвели до тривалого перебування позивача на лікуванні, вимушений докладати додаткові зусилля для відновлення стану свого здоров`я та нести матеріальні затрати на придбання ліків, консультації лікарів та періодичне проходження стаціонарного лікування. Навіть через значний проміжок часу після ДТП він вимушений звертатися по медичну допомогу до лікарів та проходити лікування (а.с. 27-30, 35, 36, 37).

Підсумовуючи наведене, виходячи з підстав пред`явлення позову, характеру правовідносин, які склалися між сторонами, а також обов`язку відповідача ОСОБА_3 відшкодувати моральну шкоду, суд визнає, що заявлена до стягнення позивачем сума моральної шкоди є завищеною, тому враховуючі вимоги розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер завданих позивачу ушкоджень, їх тривалість та обсяг вимушених змін у його повсякденному житті, та обсяг тих зусиль, яких позивачу слід зазнати для відновлення попереднього стану здоров`я, визначає розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок використання відповідачем ОСОБА_3 джерела підвищеної небезпеки у розмірі 200 000,00 грн.

Отже, за таких обставин, вимоги позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, які пред`явлені до ОСОБА_3 , суд визнає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» 117 000,00 грн. у зв`язку зі стійкою втратою працездатності (2 група інвалідності), суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, який був чинним на момент вищезазначеної ДТП, тобто станом на 30 червня 2022 року, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з п. 26.2 ст. 26 вказаного, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» з заявою від 18 березня 2024 року, в якій у відповідності до ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив виплатити йому страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності (друга група інвалідності), у розмірі 117 000,00 грн. (а.с. 19).

Однак, за вих. № /к/у від 03 червня 2024 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» було надано ОСОБА_2 відповідь, в якій зазначено, що до обов`язку страховика входить відшкодування шкоди, яка є прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди. За результатами поданих раніше документів страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням травм, отриманих у дорожньо-транспортній пригоді, та моральної шкоди, заподіяної у зв`язку з ушкодженням здоров`я. З наданих документів вбачається, що основним діагнозом, що став причиною призначення ОСОБА_2 2 групи інвалідності, є гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, церебрально-васкулярна хвороба на тлі гіпертонічної хвороби. Разом з цим, відповідно до п. 3 наданого висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3031 від 28 вересня 2022 року, клінічно встановлений діагноз «гостре порушення мозкового кровообігу» є захворюванням та згідно до консультативного висновку лікаря судинного нейрохірурга, не знаходиться у прямому причинному зв`язку з травмою. Враховуючи наведене ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» повідомило про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленою подією, а саме: здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку зі стійкою втратою працездатності (а.с. 20).

Не погодившись з відмовою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку зі стійкою втратою працездатності у розмірі 117 000,00 грн. ОСОБА_2 вирішив звернутись з такими вимогами до суду, наполягаючи на тому, що друга група інвалідності була отримана позивачем саме через травми, завдані в результаті ДТП, так як гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом трапилось в результаті черепно-мозкової травми.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Однак, проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності суд зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом та стійка втрата позивачем працездатності (отримання позивачем другої групи інвалідності) знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 30 червня 2022 року.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, як вже було зазначено вище, з 30 листопада 2022 року ОСОБА_2 було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, інвалідність встановлена на строк до 01 рудня 2025 року.

При цьому, з відповіді Міжрайонної кардіологічної МСЕК № 1 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «ДОР» № 132 від 21 серпня 2024 року (а.с. 14) вбачається, що ОСОБА_2 був вперше оглянутий міжрайонною кардіологічною МСЕК № 1 01 грудня 2022 року та з урахуванням вираженості функціональних порушень визнаний інвалідом другої групи з причиною інвалідності «загальне захворювання» по діагнозу: «ЦВХ на тлі ГХ ІІІ ст., АГ ІІ ст. Відновлювальний період ГПМК за ішемічним типом (04.07.2022р.) на тлі ЗЧМТ, забою головного мозку та САК (30.06.2022р.) у вигляді помірного правобічного геміпарезу (до елегії в кісті), вираженої моторної афазії з елементами акустико-мнестичної. ДЕП ІІ-ІІІ ст. ВХНК. ХВН ІІ-А ст. У відповідності з аналізом медичної документації встановлено, що ОСОБА_2 був шпитальний 30.06.2022р. з приводу закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку 2 ст., САК, садна, синці обличчя, голови, лівого передпліччя. 04.07.2022р. перебіг ускладнився гострим порушенням мозкового кровообігу за ішемічним типом в лівому каротидному басейні. Питання зв`язку визначеного обмеження життєдіяльності з отриманими ОСОБА_2 тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП не є компетенцією МСЕ.

Більш того, у висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3031 від 27 жовтня 2022 року, складеному судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Тимошенко Н.О., чітко зазначено, що клінічно встановлений діагноз: «гостре порушення мозкового кровообігу» - є захворюванням та згідно до консультативного висновку лікаря судинного нейрохірурга, не знаходиться у прямому причинному зв`язку з травмою, тому відповідно до п. 4.7. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 - при оцінці ступеню тяжкості в рахунок не сприймається.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що стійка втрата позивачем працездатності (отримання позивачем другої групи інвалідності) знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, стороною позивача суду не надано. Під час розгляду справи судом роз`яснювалось представнику позивача про необхідність призначення відповідної судової експертизи з метою встановлення причинного зв`язку між стійкою втратою позивачем працездатності та дорожньо-транспортною пригодою. Однак, позивач таким правом не скористався, клопотань про призначення судом експертизи не подавав.

При цьому, у частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

Отже, факт наявності прямого причинного зв`язку між стійкою втратою позивачем працездатності (отриманням позивачем другої групи інвалідності) та дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 30 червня 2022 року, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доведений позивачем.

В свою чергу, до обов`язку страховика входить відшкодування шкоди, яка є прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 , які пред`явлені до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», про стягнення страхового відшкодування у зв`язку зі стійкою втратою працездатності у розмірі 117 000,00 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 , які були пред`явлені до ОСОБА_3 , задоволені частково, на суму 200 000,00 грн., та позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог майнового характеру, у розмірі 2 000,00 грн.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , які пред`явлені до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», а також враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору, то судові витрати в цій частині компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмір 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 09 квітня 2025 року.

Суддя Д.Л. Черкез