Справа № 639/1223/25
Провадження № 2/639/861/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/1223/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

установив:

21.02.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 04.04.2024 (досягнення повноліття) по ІНФОРМАЦІЯ_2 (закінчення ліцею та здобуття повної середньої освіти), та починаючи з 01.09.2024 (вступ до закладу вищої освіти) та до закінчення навчання у закладі вищої освіти.

Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» 21.02.2025 та підписані позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 17.11.2001 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01.12.2010 шлюб між нею та відповідачем розірвано. На дату досягнення повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) донька продовжувала навчатися у КЗ «Харківський ліцей № 116 Харківської міської ради», та закінчила навчання 07.06.2024. На теперішній час повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова, на підстав оплатного контракту на навчання, термін навчання з 01.09.2024 по 30.08.2028. Позивач зазначила, що відповідач має постійний дохід (військова пенсія, грошове забезпечення мобілізованого військовослужбовця), є працездатним, та має можливість надавати доньці допомогу. Відповідач після досягнення донькою повноліття припинив надавати їй будь-яку допомогу та сплачувати аліменти, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

24.02.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.18).

12.03.2025 суд постановив ухвалу про повернення без розгляду відповідачу відзиву на позовну заяву, як такого, що не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України (а.с.24-36).

18.03.2025 суд на місці постановив ухвалу про поновлення відповідачу за його клопотанням процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та про долучення до матеріалів справи відзиву відповідача, що надійшов до суду 14.03.2025 (а.с.40-64, 67-69).

18.03.2025 суд постановив ухвалу про залучення до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 (а.с.71).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважав позов необґрунтованим та безпідставним. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що після початку повномасштабної агресії проти України в березні 2022 року їх спільна з позивачем дочка разом з бабусею та дідом виїхали в евакуацію до Великої Британії, де наразі і перебувають. Дочка продовжувала навчання у КЗ «Харківський ліцей № 116 ХМР» дистанційно, перебуваючи за кордоном. За рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 639/1135/16-ц з нього стягувалися на користь позивача аліменти на утримання дочки та додаткові витрати, до досягнення донькою повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборгованості зі сплати аліментів та додаткових витрат він не має. Проте, йому невідомо, куди були витрачені позивачем кошти, сплачені ним на утримання дочки, починаючи з березня 2023 року по квітень 2024 року, за час проживання доньки за кордоном. Також, позивач не надала суду документального підтвердження про перерахування на картковий рахунок дочки грошових коштів, сплачених ним аліментів за час окремого проживання доньки за кордоном до набуття нею повноліття та про свої витрати на утримання дочки до дня закінчення останньою КЗ «Харківський ліцей № 116 ХМР»; доказів про вжиті позивачем заходи щодо одержання з відповідача аліментів за минулий час, з 04.04.2024 по 07.06.2024. Відповідач зазначив, що їх повнолітня дочка вже три роки проживає за кордоном разом з дідом та бабою, працює на двох роботах та спроможна утримувати себе сама. З наданих позивачем доказів відповідач вбачає, що протягом вересня 2024 року та лютого 2025 року на користь ЗВО сплачено 20790,00 грн, при цьому 12.02.2025 на користь ЗВО сплачено грошові кошти у розмірі 10395,00 грн платником ОСОБА_4 , яка є бабусею дитини та проживає разом з нею у Великій Британії. Контракту на навчання, що містить порядок оплати, вартість та строк навчання, умови безкоштовного навчання тощо, позивач не надала. Згідно з інформацією, розміщеної на офіційному сайті ЗВО в мережі Інтернет, наказом ректора університету від 25.06.2024 за № 282 встановлена вартість навчання в ЗВО громадян України на 2024-2025 навчальний рік, здобуття І освітнього рівня «Бакалавр», факультет іноземної філології (прикладна лінгвістика, англійська та друга іноземна мова) 18900,00 грн. Тобто, позивач не надала суду належних та допустимих доказів про спільне проживання дочки з нею; про наявність в неї понесених нею витрат, пов`язаних з навчанням дочки; про підтвердження перерахування нею на картковий рахунок дочки аліментів, сплачених відповідачем у період з березня 2023 року по квітень 2024 року; про вжиття позивачем заходів, спрямованих на одержання від відповідача аліментів або його ухилення від сплати аліментів. Відповідач зазначив, що він має можливість та бажання сплачувати особисто на рахунок дочки 50% вартості навчання та надавати дочці за домовленістю з нею іншу матеріальну допомогу. Просив прийняти до уваги, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2023 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 02.02.2023.

02.04.2025 суд за клопотанням третьої особи ОСОБА_3 постановив ухвалу про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.92,93).

07.04.2025 суд за клопотанням відповідача ОСОБА_2 постановив ухвалу про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

10.04.2025 суд на місці постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи письмові пояснення відповідача на позовну заяву, що надійшли до суду 18.03.2025 (а.с.73-79).

У письмових поясненнях містяться заперечення відповідача проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додала, що вона є військовослужбовцем та через військовий обов`язок не може проживати з донькою за кордоном. Опікуються донькою наразі її батьки (дід та баба), які проживають разом. Матеріальне забезпечення доньки відбувається за її рахунок. Донька не має відкритого у банку України рахунку, тому вона пред`явила вимогу про стягнення аліментів на її користь.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що він має змогу та згоден матеріально допомагати донці у зв`язку з її навчанням, проте категорично не погоджується сплачувати такі кошти на користь позивача. Підтвердив, що після настання повноліття його доньки, він матеріально їй не допомагав через те, що до нього донька не зверталася. Зазначив, що нерухомого майна у праві власності не має, єдиним його доходом є заробітна плата, та з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), тому вважав, що заявлена сума стягнення (1/4 частки від усіх видів заробітку) є завищеною та для нього не помірною.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що у зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, проживає у Великій Британії, наразі не працює, доходу не має, матеріальну допомогу їй надає мати та дід з бабою зі сторони матері. Раніше, вона дійсно близько 4 місяців працювала в ресторані швидкого приготування. З батьком вона спілкується, проте з проханням до нього про надання їй матеріальної допомоги не зверталася та не одержувала таку допомогу. Не заперечує проти того, щоб аліменти на її навчання стягувалися на користь її матері позивача у справі, оскільки не має можливості відкрити власний рахунок в банку України через перебування за кордоном, а приїхати в Україну не може, через закінчення терміну дії візи.

Суд, заслухавши сторін та третю особу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Суд установив, що сторони у справі 17.11.2001 уклали шлюб, якій розірвано 01.12.2010, що підтверджується копіями актових записів про шлюб та про розірвання шлюбу (а.с.8,9).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , яка наразі є повнолітньою (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 та донька сторін ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16,17).

Надані відповідачем до відзиву в якості доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, копії документів стосовно ОСОБА_6 (фотокопії посвідки на проживання в Сполученому Королівстві Великої Британії Північної Ірландії від 12.03.2022 з дозволом на працевлаштування та фотокопії дозволу на працевлаштування від 15.03.2022), суд не бере до уваги, оскільки такі документи складені іноземною мовою, та до матеріалів справи не долучено належно оформленого перекладу цих документів на державну українську мову (а.с.48,49,60,61).

Водночас, обставину свого проживання у Сполученому Королівстві Великої Британії підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_3 та така обставина визнається учасниками справи та не потребує доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

07.06.2024 ОСОБА_3 здобула повну загальну середню освіту в 2024 році у комунальному закладі «Харківський ліцей №116 Харківської міської ради», що підтверджується копією свідоцтва про здобуття повної загальної освіти та додатку до нього (а.с.11).

Згідно з копією довідки № 45/24-з, виданої Українським державним університетом імені Михайла Драгоманова, ОСОБА_3 є студенткою 1-го курсу (заочна форма навчання) факультету іноземної філології (освітній ступінь бакалавр) Українського державного університету імені Михайла Драгоманова. Навчається за кошти фізичних/юридичних осіб. Зарахована наказом № 825/з від 30.08.2024. Термін навчання (загальний) з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с.10).

Відповідно до копій платіжних інструкцій, на рахунок УДУ ім. М. Драгоманова 18.09.2024 сплачено 10395,00 грн (призначення платежу фак. іноземної філології ОСОБА_3 , 1 курс, платник ОСОБА_1 ; та 12.02.2025 сплачено 10395,00 грн (призначення платежу фак. іноземної філології ОСОБА_3 , платник ОСОБА_4 (а.с.12,13).

Надана відповідачем копія наказу ректора УДУ ім. М. Драгоманова від 25.06.2024 № 282, розміщена на офіційному сайті ЗВО в мережі Інтернет, щодо затвердження вартості навчання не є достатнім та беззаперечним доказом на підтвердження вартості навчання УДУ ім. М. Драгоманова саме ОСОБА_6 , в зв`язку з чим суд не бере до уваги таку інформацію (а.с.46-47,58-59).

Також, суд зауважує, що предметом цього позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін, яка продовжує навчання, розмір яких заявлений у позивачем частці від заробітку (доходу) відповідача, а не стягнення фактичних понесених позивачем витрат на навчання дочки. Тому вартість навчання не входить до предмету доказування.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2023 у справі № 753/1873/23, яке набрало законної сили 24.07.2023, з ОСОБА_2 присуджені до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2023, на користь ОСОБА_7 .

Згідно з положеннями статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду при розгляді справи № 644/3610/16-ц (провадження № 61-12782св18) у постанові від 17 квітня 2019 року зробив висновок щодо обов`язку батьків сплачувати аліменти на повнолітню дитину до досягнення нею 23 років за умови, що та вчиться заочно і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач відомостей про наявність та розмір свого доходу, наявності у праві власності майна не надала, та матеріали справи таких відомостей не містять.

Також, у суду відсутні відомості про наявність та розмір доходу відповідача, наявність в нього у праві власності майна.

Про відсутність можливості надавати допомогу доньці, яка продовжує навчання, відповідач не заявив, навпаки, зазначив про свою можливість та бажання надавати донці матеріальну допомогу, в тому числі пов`язану з її навчанням.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Суд враховує категорію справи, а саме стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка на період навчання не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою та у зв`язку з продовженням навчання в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова на контрактній основі потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатним, має можливість та згоден надавати таку допомогу, проте не згоден на стягнення з нього аліментів саме на користь позивача і у заявленому нею розмірі.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів саме на користь позивача суд зазначає таке. Третя особа зареєстрована за однією адресою з позивачем і до початку повномасштабного вторгнення країни агресора в Україну, проживали разом. Ця обставина не заперечується сторонами. Після початку бойових дій, третя особа виїхала з м. Харкова разом з бабою та дідом (батьками позивача) за кордон, де перебувають майже три роки. За цей час відповідач не надавав матеріальну допомогу своїй донці. Ці обставини також визнаються сторонами. Враховуючи саму сутність інституту аліментів, які стягуються на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, необхідність забезпечувати її життєдіяльність та обов`язок її батьків, з врахуванням важливої складової наявність дії правового режиму воєнного стану та бойових дій, які роблять небезпечним перебування дитини в місті Харкові та об`єктивну відсутність можливості матері проживати за кордоном із дитиною, оскільки вона є військовослужбовцем та не здійснення батьком дитини будь-яких дій з матеріального забезпечення дитини протягом значного періоду часу суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів з батька саме на користь позивача, оскільки протягом останніх трьох років саме вона матеріально забезпечує доньку. Позивачка має можливість перераховувати отримані в якості аліментів грошові кошти на банківські рахунки своїх батьків, які проживають за кордоном з її дитиною, а батьки у свою чергу будуть забезпечувати свою онуку, як вони здійснюють це наразі. Відсутність власного рахунку у дитини теж робить практично не можливим сплачувати батьку аліменти напряму донці. Суд критично ставиться до аргументу відповідача про те, що він самостійно відкриє в Україні банківській рахунок на ім`я своєї доньки та буде туди перераховувати кошти, оскільки його бездіяльність щодо матеріального забезпечення доньки протягом останніх років свідчить про протилежне. На запитання суду про те, чому відповідач не відкрив такий рахунок на ім`я доньки протягом останніх років та матеріально їй не допомагав, слушних аргументів відповідач не навів.

Водночас, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Суд зауважує, що чинним законодавством (ч. 2 ст. 191 СК України) передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Про обставини та докази, що є підставою для стягнення аліментів за минулий час, визначені ч. 2 ст. 191 СК України, позивач не зазначає, матеріали справи не містять доказів на підтвердження таких обставин та такі обставини судом не встановлені. Навпаки, позивач в судовому засіданні заявила про те, що вона не зверталася до відповідача за такою допомогою.

Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 21.02.2025.

Отже, вимога про стягнення з відповідача аліментів за період з 04.04.2024 (досягнення повноліття) по ІНФОРМАЦІЯ_2 (закінчення ліцею та здобуття повної середньої освіти), та починаючи з 01.09.2024 (вступ до закладу вищої освіти) до 21.02.2025 (дата звернення з позовом до суду) не ґрунтується на законі, та підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте у цих спірних правовідносин така норма не може бути застосована, оскільки ОСОБА_3 в силу приписів ст. 6 СК України, не є дитиною, а є повнолітньою особою.

За змістом частини 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи, що відповідач має аліментні зобов`язання за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2023 щодо утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби повнолітньої дочки сторін та фінансові можливості платника аліментів, який є військовослужбовцем (має підвищене грошове забезпечення порівняно з іншими професіями під час воєнного стану) та вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) позивача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова, у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.02.2025 (день пред`явлення позову) та до закінчення ОСОБА_3 навчання у закладі вищої освіти, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-81, 89, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка продовжує навчання в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова, у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 21.02.2025 та до закінчення ОСОБА_3 навчання у закладі вищої освіти, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 11.04.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО