Провадження № 2/761/2342/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Тихій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Владо Тур Сервіс» про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Владо Тур Сервіс» про стягнення боргу, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь основний борг у сумі 32400,00 грн, пеню у сумі 2394,05 грн, три проценти річних у сумі 247,66 грн, інфляційні втрати у сумі 648,00 грн, а також на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20.02.2024 р. між нею та відповідачем укладено договір про надання туристичних послуг № 33/02-А, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати комплекс туристичних послуг, а вона, як турист, зобов`язалась на умовах вказаного договору прийняти та оплатити їх. Після сплати вартості туристичних послуг відповідач повідомив позивачку про те, що вартість туристичних послуг зростає на 270 євро/чол. Посилаючись, на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого вона вимушена була відмовитись від туристичних послуг, однак відповідач сплачені нею грошові кошти в добровільному порядку не повертає, позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню основний борг у сумі 32400,00 грн, пеня у сумі 2394,05 грн, три проценти річних у сумі 247,66 грн, інфляційні втрати у сумі 648,00 грн та на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 27.06.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, направили заяви, у яких позовні вимоги підтримали та просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, направила заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності, позов у частині відшкодування моральної шкоди не визнала, проти решти вимог не заперечила, надала доказ сплати основного боргу у сумі 32400,00 грн.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.02.2024 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Владо Тур Сервіс» було укладено договір про надання туристичних послуг № 33/02-А, відповідно до якого ТОВ «Владо Тур Сервіс», як туроператор, прийняло на себе зобов`язання, відповідно до замовлення ОСОБА_1 , надати комплекс туристичних послуг, а ОСОБА_1 , як турист, зобов`язувалась на умовах вказаного договору прийняти та оплатити їх.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що комплекс туристичних послуг складається з наступного: гірськолижний тур: «Австрія - 5 регіонів катання в одному турі»; дати: 14.03.2024 р. - 25.03.2024 р.; транспорт: туристичний автобус; транзитний готель: 2 ночі/сніданок; проживання: готель POST 3/Fusch 7 ночей; категорія розміщення: номер стандарт 2 чол.; харчування: сніданок + вечеря; страхування: медичне страхування ІНГО Україна/програма OPTIMAL.

Відповідно до п.2.4.2 договору, турист зобов`язаний оплатити вартість туристичних послуг в терміни, передбачені п.3 договору.

Згідно з пунктом 3 договору, загальна вартість туристичних послуг, замовлених туристом та погоджених сторонами 32400,00 грн, еквівалент 777,00 євро, комерційний курс 1 євро = 41,70 грн.

01.03.2024 р. позивачка здійснила оплату туристичних послуг у сумі 32400,00 грн, що підтвердило ТОВ «Владо Тур Сервіс», шляхом надання відповідної розписки директором вказаного товариства.

11.03.2024 р., за три дні до запланованої поїздки, ТОВ «Владо Тур Сервіс» у месенджері «Viber» повідомило позивачку, що вартість туру зростає на 270 євро/чол., тобто, за актуальним курсом валют, станом на 11259 грн/ чол., що на дві особи відповідно збільшувало вартість поїздки на 22518,00 грн.

Згідно з п.2.1.3 договору, туроператор має право у випадку істотної зміни обставин, передбачених Договором, але не пізніше ніж за 20 днів до початку туристичної подорожі, змінити тривалість і маршрут, клас обслуговування, вид транспорту, а також збільшити вартість туристичного обслуговування, про що своєчасно проінформувати Туриста. При цьому збільшення ціни не може перевищувати 5% початкової вартості туристичних послуг.

Відповідно до п.4.3 договору, якщо під час виконання Договору туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, згідно до даного Договору, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладання додаткових витрат на туриста.

Пунктом 5.11 договору передбачено, що у випадку не виконання з вини туроператора своїх зобов`язань, передбачених Договором, відповідальність туроператора перед Туристом за цим Договором обмежується розміром фактично заданих туристу збитків, але не більше розміру подвійної плати вартості туристичного продукту (туристичних послуг).

Отже, оскільки ТОВ «Владо Тур Сервіс» підвищило вартість туристичного продукту майже на 50 %, суд вважає, що відповідач порушив істотні умови договору, у зв`язку з чим позивачка правомірно відмовилась від отримання послуг за цим договором, про що в той же день повідомила туроператора та вимагала повернення сплаченої нею суми грошових коштів.

Враховуючи, що ТОВ «Владо Тур Сервіс» хоча і зобов`язалося повернути сплачені позивачкою грошові кошти, свої зобов`язання не виконало, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 906 ЦК України передбачено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг. А саме, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено невиконання відповідачем умов договору про надання туристичних послуг № 33/02-А від 20.02.2024 р., на вимогу позивачки сплачені нею за цим договором грошові кошти відповідач їй не повернув, суд вважає, що позов у частині стягнення цих грошових коштів у сумі 32400,00 грн ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, відповідачем було направлено на адресу суду копію платіжної інструкції № 538 від 16.10.2024 р., відповідно до якої ТОВ «Владо Тур Сервіс» перерахувало на користь ОСОБА_1 32400,00 грн.

Отже, оскільки відповідач фактично задовольнив у добровільному порядку позовну вимогу про стягнення на користь позивачки основного боргу за договором у сумі 32400,00 грн, суд вважає, що позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Поряд з тим, як вбачається з досліджених судом доказів, відповідач виконав своє зобов`язання з порушенням строків, уже навіть після звернення позивачки з даним позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Крім того, відповідно до договору у разі порушення строків повернення грошових коштів, винна сторона зобов`язана сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобов`язань за кожен день прострочення.

Прострочення повернення сплачених грошових коштів за туристичний продукт, що не був наданий ТОВ «Владо Тур Сервіс» позивачці, на час звернення нею до суду з позовом складає 93 дні (з 12.03.2024 р. по 12.06.2024 р.).

Отже, сума індексу інфляції становить:

32400 Х (100,5 Х 100,2 Х 100,6 Х 100,6) : 100 = 33048 - 32400 = 648,00 грн.

Сума трьох процентів річних від простроченої суми боргу складає:

32400 Х 3 % : 365 Х 93 днів = 247,66 грн.

Пеня за прострочення боргу становить:

32 400 Х 14,5 % Х 2 Х 93 днів : 365 = 2394,05 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 23 ЦК України, встановлено особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 цієї статті визначено, що моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В правових позиціях Верховного Суду України, викладених у постанові № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі № 465/4287/15, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та зазначає таке. Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Однак позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кріп випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Таким чином, ч.1 ст. 1167 встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяну моральну шкоду настає за наявність загальної основи - наявність моральної (немайнової) шкоди, а також за наявність усіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди особа мотивувала затягуванням відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженням, призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинули на особисті, сімейні стосунки.

Крім того, згідно позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 р. у справі № 216/3521/16-ц компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Отже, з викладеного вбачається, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з невиконання умов договору особі може бути завдана моральна шкода, за умови неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачка зазнала душевних страждань, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку за договором щодо неповернення їй грошових коштів, протиправним ігноруванням її звернень та затягуванням виплати цих грошових коштів, які втім були перераховані позивачці, але уже після її звернення з даним позовом до суду, а тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди позивачці у розмірі 2000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.

Отже, всього з ТОВ «Владо Тур Сервіс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4500,91 грн, з яких: 2394,05 грн - пеня; 648,00 грн - інфляційні втрати; 247,66 грн - три проценти річних; 1211,20 грн - витрати по сплаті судового збору, а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Владо Тур Сервіс» про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Владо Тур Сервіс» на користь ОСОБА_1 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 91 коп., з яких: 2394 (дві тисячі триста дев`яносто чотири) грн 05 коп. - пеня; 648 (шістсот сорок вісім) грн 00 коп. - інфляційні втрати; 247 (двісті сорок сім) грн 66 коп. - три проценти річних; 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. - витрати по сплаті судового збору, а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: