Суддя Попова В. О.
Справа № 644/6742/24
Провадження № 2/644/570/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 квітня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання Плаксій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом органу опіки та піклування Шевченківської селищної ради Куп`янського району, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про позбавлення батьківських прав

установив:

Орган опіки та піклування Шевченківської селищної ради Куп`янського району, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_4 та двома біологічними дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пасинком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали за адресою АДРЕСА_1 . Наприкінці 2023 року ОСОБА_3 мобілізували до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його дружина і мати дітей ОСОБА_4 . До повернення батька з лав ЗСУ та його демобілізації малолітні діти ОСОБА_8 і ОСОБА_9 були тимчасововлаштовані до родини рідної тітки ОСОБА_10 . Пасинок ОСОБА_11 набув статусу дитини-сироти і був влаштований під піклування старшого брата - ОСОБА_12 . Малолітні ОСОБА_8 і ОСОБА_9 перебувають на обліку служби у справах дітей Шевченківської селищної ради як діти в складних життєвих обставинах з 18 січня 2022 року через неналежне виконання батьками батьківських обов`язків.Родина ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом з червня 2021 року по травень 2024 року. Підставою для взяття і здійснення соціальної роботи були такі чинники: зловживання батьками алкоголем, ухиляння від виконання батьківських обов`язків, недотримання умов проживання дітей, вчинення домашнього насильства.Повернувшись з лав ЗСУ, ОСОБА_3 не звернувся до служби у справах дітей селищної ради щодо припинення тимчасового влаштування його дітей в родині сестри ОСОБА_10 та повернення дітей до нього; також не оформив відповідні виплати на дітей. 04 липня 2024 року ОСОБА_3 в приміщенні служби у справах дітей селищної ради в присутності начальника служби написав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Членами Комісії з питань захисту прав дитини (протокол Комісії № 15 від 05.08.2024 року) одностайно прийнято рішення про звернення органу опіки і піклування селищної військової адміністрації до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, від представника позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали за адресою АДРЕСА_1 разом з двома біологічними дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасинком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на обліку служби у справах дітей Шевченківської селищної ради як діти в складних життєвих обставинах з 18 січня 2022 року через неналежне виконання батьками батьківських обов`язків. Відповідно до постанов Диканського районного суду Полтавської області від 03.05.2023 року (справа № 529/473/23), від 08.06.2023 року справа №529/738/23) ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєне домашнє насильство відносно дружини. Також, постановами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року (справа № 644/3016/23), від 20.07.2023 року (справа № 644/4650/23), від 12.09.2023 року (справа № 644/6178/23) ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєне домашнє насильство відносно дружини. Як мати, так і батько дітей ОСОБА_3 неодноразово були попереджені про можливість позбавлення їх батьківських прав відносно дітей.Наприкінці 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мобілізували до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати дітей ОСОБА_4 . Малолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися без батьківського догляду і були тимчасововлаштовані до родини рідної тітки ОСОБА_10 (до повернення батька з лав ЗСУ та його демобілізації). Пасинок ОСОБА_11 набув статусу дитини-сироти і був влаштований під піклування старшого брата ОСОБА_12 . Відповідно до інформації Центру надання соціальних послуг Шевченківської селищної ради від 17.07.2024 року № 204 відомо, що родина ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом з червня 2021 року по травень 2024 року. Підставою для взяття і здійснення соціальної роботи були такі чинники: зловживання батьками алкоголем, ухиляння від виконання, батьківських обов`язків, недотримання умов проживання дітей, вчинення домашнього насильства. Соціальний супровід родини ОСОБА_4 припинено у травні 2024 року у зв`язку зі смертю утримувачки соціальних послуг.

Відповідно до інформації комунального закладу «Гетьманівський ліцей Шевченківської селищної ради» від 26.07.2024 року № 134 , малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 2 класу ліцею, протягом першого року навчання проживав з матір`ю ОСОБА_4 , яка пиячила, а в травні 2024 року померла. Батько ОСОБА_3 також вів нетверезий спосіб життя, а потім був призваний до лав ЗСУ. Діти ніколи не мали нормального догляду, ніхто не контролював процес навчання ОСОБА_13 . Після смерті матері дітей, батько- відповідач ОСОБА_3 , повернувшись зі служби, продовжив пиячити і не виконувати батьківських обов`язків. Він не цікавиться шкільним життям, навчальними справами, станом здоров`я малолітнього сина ОСОБА_13 . За власною ініціативою до життя дітей долучилась сестра батька ОСОБА_10 , яка дбає і піклується про них.

Повернувшись з лав ЗСУ, відповідач ОСОБА_3 не звернувся до служби у справах дітей селищної ради щодо припинення тимчасового влаштування його дітей в родині сестри ОСОБА_10 та повернення дітей до нього. Також чоловік за цей період не звернувся до Пенсійного фонду України щодо призначення дітям ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідних виплат. Також, при спілкуванні працівників служби з тіткою дітей ОСОБА_10 , до родини якої влаштовані діти, з`ясовано, що батько дітей після повернення з лав ЗСУ не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, не ініціює їх повернення.04 липня 2024 року ОСОБА_3 в приміщенні служби у справах дітей селищної ради в присутності начальника служби ОСОБА_16 написав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Членами Комісії з питань захисту прав дитини (протокол Комісії № 15 від 05.08.2024 року) одностайно прийнято рішення про звернення, органу опіки і піклування селищної військової адміністрації до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , який фактично мешкає і зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , відносно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх сина та доньки.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що повністю відповідає інтересам дітей.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 СК України, відносно малолітніх дітей.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 224, 258, 259, 263-265, 354, 355, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позовні вимоги - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, який фактично мешкає і зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно його малолітній дітей:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 25, складений 16.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 02, складений 18.03.2019 Виконавчим комітетом Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 09.04.2025.

Суддя В.О. Попова