Справа № 184/198/25
Номер провадження 2/184/644/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Покров в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 1 грудня 2007 року перебувала у шлюбі із відповідачем - ОСОБА_3 . Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту розірвання шлюбу діти - ОСОБА_5 від першого шлюбу та ОСОБА_6 від другого шлюбу проживали разом з позивачем. Проте, під час військової агресії російської федерації позивач була вимушена виїхати за кордон для працевлаштування та належного утримання сім`ї, по скільки відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки. Тому дитина з вересня 2022 року проживала з батьком за адресою АДРЕСА_1 , але батько не зареєстрував дитину з підстав того, що власником даного житла є інший громадян, тобто господар не дав згоди на реєстрацію дитини. На даний час бажаючи зареєструвати доньку ОСОБА_6 за фактичним місцем їхнього проживання позивач звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на реєстрацію дитини, однак останній категорично відмовився надати таку згоду або разом із позивачем відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписувати відповідні заяви. При спілкуванні з представником третьої особи відповідач вів себе агресивно та підтвердив свою відмову. У грудні 2024 року подана заява про реєстрацію місця проживання (перебування) доньки ОСОБА_7 , але була відхилена органом реєстрації в с.Близнюки Лозівського району і було відмовлено в усній формі та роз`яснено про необхідність звернення до суду. 16.01.2025р. отримано офіційну відповідь з відмовою в реєстрації доньки. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з викладених в останній підстав, та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за його відсутності. В частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. заперечує в повному обсязі.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, з 1 грудня 2007 року по 10.10.2016 ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 .

Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із довідки КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» ОСОБА_4 навчається у 11-А класі Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» за дистанційною формою навчання.

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 житлове приміщення розташоване на другому поверсі 4 поверхового будинку та складається із 3 кімнат, умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в дитини є власна кімната, спальне ліжко, місце для навчання, шафа для одягу, сезонним одягом дитина забезпечена.

Як вказує позивач, бажаючи зареєструвати доньку ОСОБА_6 за фактичним місцем їхнього проживання, вона звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на реєстрацію дитини, однак останній категорично відмовився надати таку згоду або разом із позивачем відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписувати відповідні заяви. Тоді, у грудні 2024 року позивач подала заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) доньки ОСОБА_7 яка була відхилена органом реєстрації в с. Близнюки Лозівського району. Крім того, в усній формі їй було роз`яснено про необхідність звернення до суду.

Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на теперішній час виповнилося повних 16 років.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СКУ).

За ч.1ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами.

Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15цього Закону.

Відповідно до п. 14 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265 (надалі Порядок № 265) дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них.

Пунктом 31 Порядку № 265 визначено, що особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування).

При цьому, згідно до п. 32 Порядку № 265 у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.

Відповідач, згідно наданої до суду заяви, позовні вимоги визнав.

З урахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини та їх найкращого забезпечення, враховуючи встановлені обставини справи та керуючись визначеним нормативно-правовим актом порядком реєстрації місця проживання дітей після досягнення ними 14 річного віку, суд приходить до висновку, що рішення про надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька за місцем проживання матері буде ефективним способом захисту прав дитини.

Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини, за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить інтересам неповнолітньої дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, позивач просить стягнути на свою користь судові витрати в сумі 10000,00 грн., які були понесені ним при звернення до суду.

На підтвердження наданих послуг позивач долучив до матеріалів справи: договір №61 про надання правової допомоги від 25.12.2024р.; акт №1 від 25.12.2024р., ордер, свідоцтво.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

Суд, застосовуючи вказані критерії, перевіривши зміст наданих документів, зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу за послуги адвоката вартістю 10 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цивільної справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, а тому суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі прожиткового мінімуму, тобто 3028,00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 265, 280-289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацією місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянки України за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 із Державного бюджету(Отримувач коштів: ГУК у м. Київі/м. Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783;. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок: № UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 605,60 грн. за квитанцією № від 16.01.2025р.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 10.04.2025р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. О. Коваленко