Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-14» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-14» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (надалі за текстом - співвідповідачі), про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться на балансі й обслуговуванні позивача, який надає житлово-комунальні послуг згідно з Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про кооперацію» та з урахуванням положень Статуту. Співвідповідачі зареєстровані/проживають у квартирі АДРЕСА_2 . Внаслідок порушення відповідачами своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг, які позивач надавав останнім, обумовило виникнення у них заборгованість в загальному розмірі 74 615,63 грн., а відтак, позивач просить суд стягнути з співвідповідачів на свою користь вказану заборгованість.

Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відзив на позов відповідачами у визначений термін, не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться на балансі й обслуговуванні позивача, який надає житлово- комунальні послуг згідно з Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про кооперацію» та з урахуванням положень Статуту.

Співвідповідачі зареєстровані/проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується обліковою карткою зареєстрованих осіб.

Позивач свої обов`язки по наданню житлово-комунальних послуг виконує в повному обсязі. Відповідачами зобов`язання по своєчасній та повній оплаті за отриманні послуги належним чином не виконуються протягом тривалого періоду, чим порушуються строки оплати, передбачені Протоколами Загальних зборів членів ЖБК «Авіатор-14» (а.с. 16-25).

У співвідповідачів заборгованість виникла з березня 2013 року, після чого позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В ході судового процесу між позивачем та відповідачем ( ОСОБА_1 ) було укладено мирову угоду, яка затверджена Ухвалою від 29.06.2016 р. по справі №758/5058/16-ц (а.с. 30-31). У зв`язку з тим, що відповідач не виконала свої зобов`язання згідно мирової угоди, позивач, після закінчення терміну виконання мирової угоди, звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вимогою щодо видачі виконавчого документу за невиконання Мирової угоди. 16.05.2018 року Подільським районним судом м. Києва по справі №758/5058/16-ц було постановлено Ухвалу від 16.05.2018 року, якою було видано виконавчий документ про стягнення з відповідача ( ОСОБА_1 ) на користь позивача суму у розмірі 16 831,06 грн., яка складається з суми загальної заборгованості в розмірі 15 453,06 грн. та суму судового збору в розмірі 1 378 грн., яка була визначена в Ухвалі про затвердження мирової угоди від 29 червня 2016 року.

Присуджену до стягнення на користь позивача суми у розмірі 16 831,06 грн. відповідачем 1 не було сплачено ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

22.05.2018 р. державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко Катериною Вікторівною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_4, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 33-36).

Як встановлено судом станом на 15.11.2024 р. Ухвала Подільського районного суду м. Київ від 16.05.2018 р. по справі № 758/5058/16-ц відповідачем не виконана.

Враховуючи те, що станом на момент затвердженої мирової угоди сторони визнали загальний розмір загальної заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 15 453,06 грн. за період з 01.03.2013 р. по 28.02.2016 р., та розмір заборгованості щодо сплати судового збору в розмірі 1 378 грн. та оскільки станом на даний час відповідачем не було виконано умови мирової угоди, то відповідно нарахування 3 % річних та інфляційних втрат необхідно проводити з 29.02.2016 р.

Станом на 01.10.2024 р. сума не сплаченого боргу за виданим, Подільським районним судом м. Києва, виконавчими документом по справі № 758/5058/16-ц становить 16 831,06 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо нарахування 3% та інфляційних витрат за невиконання Ухвали суду щодо оплати суми в розмірі 16 831,06 гри, сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 27 478,91 грн., яка складається з:

- розміру 3 % річних - 4 337,45 грн.;

- розміру інфляційних витрат - 23 141,46 грн.

(4 337,45 грн. + 23 141,46 грн. = 27 478,91 грн.).

Згідно Статуту позивач здійснює обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2002 року між позивачем та ВАТ «АК «Київводоканал» було укладено Договір № 00762/4-07 на послуги водопостачання та водовідведення (а.с. 28-29).

30.04.1998 року між ЖБК позивачем та АС «Київенерго» було укладено Договір № 697 про подачу теплової енергії в гарячу воду, положення якого застосовуються до цього часу (а.с. 26-27).

Співвідповідачі, що зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 - своїх зобов`язань належним чином не виконують, не здійснили жодних оплат за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті чого у співвідповідачів виникла заборгованість перед позивачем за період з 29.02.2016 р. по 01.10.2024 р. у розмірі 47 136,72 грн., яка складається із:

- заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - 33 422,60 грн.;

- 3 % річних (сума боргу * 3% / 365 днів * кількість днів прострочки) - 2 726,77 грн.;

- інфляційних витрат за період з березня 2016 р. по серпень 2024 р. - 10 987,35 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.

У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У нашому випадку: позивач - це виконавець послуг, а відповідач - споживач.

Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Співвідповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість.

Останніми не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Судом перевірено правильність нарахування заборгованості.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що співвідповідачі порушили зобов`язання, а тому, з них слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 74 615,63 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 3 028 грн.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, кількість судових засідань та їх тривалість, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для задоволення вимог представника позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 1 400 грн., що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-14» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 27 478 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 91 копійка;

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-14» заборгованість у розмірі 47 136 (сорок сім тисяч сто тридцять шість) гривень 72 копійки;

Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-14» судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень;

Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-14» витрати на правову допомогу у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень;

Повне найменування сторін:

позивач - Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-14» (адреса: 04108, м. Київ, вул. Наталії Ужвій, буд. 5, );

відповідач 1 - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач 2 - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач 3 - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК