Справа № 173/573/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Лісняк В.В.,

за участі секретаря: Коваль Л.І.,

за участі представника відповідача адвоката Шаповал Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Медведєва Ліна Василівна до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Криничанського районного суду Дніпропетровської області перебуває вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Медведєва Ліна Василівна до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

09.04.2025 року від представника позивача через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, оскільки справа по цій категорії справ відноситься до виключної підсудності, яка віднесена до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, клопотання розглянути без її участі та участі позивачки ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Шаповал Н.Л. проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки справа не підпадає під виключну підсудність, та відсутні підстави для передачі справи в розумінні ст.31 ЦПК України.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Цивільний процесуальний кодекс України виділяє декілька видів територіальної підсудності: загальна (залежно від місця проживання фізичної чи місцезнаходження юридичної особи), альтернативна (за вибором позивача), договірна (за угодою між сторонами), виключна (залежно від характеру спірного правовідношення), за зв`язком справ.

Згідно частини 1 статті 30 ЦПК України, яка визначає виключну підсудність, встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

З викладеного вбачається, що виключна підсудність застосовується до тих заявлених вимог, які стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги безпосередньо стосуються нерухомого майна, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Суд зауважує, що заявлення відповідного клопотання про передачу справи за підсудністю не є затягуванням розгляду справи, так як відповідно до ст. 378 ЦПК України неправильне визначення підсудності є підставою для подальшого скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, що і призведе до затягування строків розгляду справи та порушення прав сторін.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 185/8191/16-ц зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Справу, після заяв про самовідводи двох суддів Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, який здійснював правосуддя, було передано до Криничанського районного суду Дніпропетровської області, як найбільш наближеного, на думку Верхньодніпровського районного суду. Однак на даний час вакансії Верхньодніпровського районного суду заповнені новими суддями, справа підсудна Верхньодніпровському районному суду, розгляд по справі Криничанським районним судом не розпочато, і саме маючи на меті не допущення затягування розгляду справи, оскільки Криничанський районний суд входить у список судів з найвищим навантаженням по Україні, правосуддя здійснюється лише двома суддями, з метою недопущення порушення прав сторін, можливості забезпечення безпосередньої участі учасників у судових засіданнях, враховуючи, що жодного автобусного чи залізничного сполучення між м.Верхньодніпровськом та сел.Кринички не існує, саме задоволення вказаного клопотання позивача і буде направленим на належний, справедливий розгляд справи без порушення прав сторін, враховуючи інтереси усіх учасників, і буде сприяти швидкому розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача та вважає за необхідне передати дану справу до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Частиною 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.30, 31, 49, 258-261, 352-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача про передачу справи за підсудністю задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Медведєва Ліна Василівна до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням передати за підсудністю на розгляд до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: В. В. Лісняк