ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3440/24 Номер провадження 22-ц/814/1685/25Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника позивача адвоката Комаренко О.В., представника відповідача адвоката Оніпка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Комаренко Оксаною Валеріївною,

на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 05 лютого 2025 року, постановлену суддею Турченко Т.В., про відмову в забезпеченні позову,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіку спілкування,

в с т а н о в и в:

03.10.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у межах забезпечення якого просив встановити графік спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в третю та четверту суботу і неділю кожного місяця з можливістю ночівлі у позивача за адресою: АДРЕСА_1 ; а також спілкування телефонним зв`язком, вайбером тричі на тиждень не менше 40 хвилин на день, зобов`язавши відповідачку не чинити перешкоди у такому спілкуванні.

В обґрунтування підстав забезпечення позову зазначає, що з моменту подачі позову до суду вже понад пів року не бачив сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не мав можливості з ним спілкуватися навіть телефонним зв`язком. Він, позивач, звертався до директора ліцею №10 імені В.Г. Короленка, де навчається син, з метою отримання можливості спілкування з ним, але йому було повідомлено про заборону такого спілкування. Натомість, у відповідь на адвокатський запит керівник навчального закладу надав відповідь про відсутність заборон.

Вважає, що такі тривалі обставини можуть призвести до втрати емоційного зв`язку між батьком та дитиною, що у свою чергу, ускладнить або зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову. Відтак, за відсутності протипоказань чи заборон у спілкуванні батька з дитиною, припускає, що непорозуміння між ними склалися через неможливість спілкування, у зв`язку із чим просить вимоги заяви задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 05.02.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в його інтересах представником - адвокатом Комаренко О.В., про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що визначення місця та часу спілкування дитини з позивачем, а також зобов`язання не чинити перешкоди є вирішенням спору по суті, що є недопустимим, а твердження позивача, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання судового рішення, - не доведеними належними доказами.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Комаренко О.В., оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Із підстав, попередньо викладених у позовній заяві та заяві про її забезпечення, наголошує, що заяву подано ним з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, що не виключає можливого втручання у приватне та сімейне життя одного із батьків і не завжди може відповідати найкращим інтересам одного з батьків. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №686/8535/20 від 02.11.2022, №501/488/21 від 08.02.2023.

Зазначає, що разом із позовною заявою ним подано суду докази минулого спілкування батька з сином, їх спільні фото, копії квитанцій про придбання речей дитині, а також фото спілкування між сторонами, які сукупно підтверджують його зацікавленість брати участь у житті сина та його вихованні.

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали районний суд залишив поза увагою той факт, що він, позивач, не має можливості говорити з сином навіть телефоном, оскільки його номер телефону заблоковано.

Наголошує на хибності висновків районного суду щодо тотожності вимог заяви та позову, який не містить вимог про можливість телефонного спілкування, не передбачає проведення часу у дні народження та святкові днів. Позовні вимоги сформовані більш широко, що дозволить сторонам уникнути конфліктів до 14-річчя сина. А тому вимоги заяви про забезпечення позову не є тотожними до позовних вимог.

Із підстав викладеного та враховуючи тривалість судового розгляду справи, вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до втрати емоційного зв`язку між батьком та сином, що ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення про задоволення позову.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.03.2025.

13.03.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Оніпко Є.А. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване.

Вважає, що заява про забезпечення позову містить ознаки зловживання. Тоді як визначення місця та часу спілкування дитини з позивачем, а також зобов`язання не чинити перешкоди є вирішенням спору по суті, що за правилами абз.1 ч.10 ст.150 ЦПК України - є недопустимим.

01.04.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Комаренка О.В. про долучення доказів, а саме, роздруківки переписок; лист директора ліцею ім. В.Г. Короленка Полтавської міської ради №02-15/83 від 12.02.2025; копії заяв.

03.04.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача адвоката Оніпка Є.А. про долучення до справи висновку про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином з додатками та відеодоказ зустрічі батька з сином.

У суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Комаренко О.В. доводи апеляційної скарги підтримала, наполягала на її задоволенні.

Представник відповідача адвоката Оніпко Є.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.10.2024 ОСОБА_1 звернувся у Ленінський районний суд м.Полтави з позовом, у якому просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку спілкування:

- у період з 26 по 31 число кожного місяця ОСОБА_1 має право безперешкодно зустрічатися з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності та супроводу матері ОСОБА_4 і будь-яких третіх осіб зі сторони матері, із правом забирати дитину на ночівлю за місцем свого фактичного проживання;

- ОСОБА_1 має право безперешкодно зустрічатися з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проводити із ним спільно час, у строк не менше частини канікулярного періоду на його початку, без присутності та супроводу матері ОСОБА_4 і будь-яких третіх осіб зі сторони матері, із правом забирати дитину на ночівлю за місцем свого фактичного проживання та за межі Полтавської області; у разі виїзду за межі Полтавської області надсилати матері смс-повідомлення щодо місця перебування дитини;

- ОСОБА_1 має право безперешкодно спілкуватися з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефоном та в режимі «онлайн» з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини щоденно, але не менше 1 години на день;

- у інші святкові дні, а саме: Новий рік, Різдво, Великдень, дні народження бабусі та дідуся ОСОБА_1 має право спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щорічно у другу половину дня з 13-00 год. без відриву від шкільних занять та інших додаткових гуртків, які відвідує дитина та без присутності матері ОСОБА_4 і будь-яких третіх осіб зі сторони матері;

- у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу дату, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потребу у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини;

- відповідачка ОСОБА_4 має повідомляти позивачу шляхом направлення смс-повідомлення з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера адресу проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.1-6/

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 22.10.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіку спілкування - передано за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави./а.с.56/

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.12.2024 відкрито провадження у справі./а.с.64/

03.02.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Комаренко О.В., звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення графіку спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в третю та четверту суботу і неділю кожного місяця з можливістю ночівлі у позивача за адресою: АДРЕСА_1 ; а також спілкування телефонним зв`язком, вайбером тричі на тиждень не менше 40 хвилин на день, зобов`язавши відповідачку не чинити перешкоди у такому спілкуванні./а.с.114-117/

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведені обставини та конкретні підстави, з посиланням на докази, які призведуть до неможливості забезпечення виконання рішення у даній справі у разі його задоволення, а заходи, які просить заявник вжити на забезпечення позову фактично є вирішення спору про суті, що є недопустимим.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до їх заперечень та довільного тлумачення норм права на власну користь.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Натомість за змістом позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №381/4019/18 від 12.02.2020 обов`язковим для врахування є співмірність, яка передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При цьому за змістом частини 10 статті 149 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті; а тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 справа №752/24015/20).

Із матеріалів справи убачається, що позивач при звернені в суд із цим позовом заявляє вимоги про наявність у нього, серед іншого, 1) права безперешкодно зустрічатися із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності та супроводу матері та будь-яких третіх осіб зі сторони матері, з правом забирати дитину на ночівлю за місцем свого фактичного проживання; 2) права на спілкування телефоном та в режимі «онлайн» з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини щоденно, але не менше 1 години на день. Натомість, заява про його забезпечення містить вимоги щодо встановлення графіку спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в третю та четверту суботу і неділю кожного місяця з можливістю ночівлі у позивача, а також спілкування телефонним зв`язком, вайбером тричі на тиждень не менше 40 хвилин на день, зобов`язавши відповідачку не чинити перешкоди у такому спілкуванні.

Такі заходи забезпечення позову не узгоджуються із приписами ч.1 ст.150 ЦПК України, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, визначення місця та часу спілкування дитини з позивачем та зобов`язання фактично є вирішення спору про суті, що є неприпустимим за правилами ч.10 ст.149 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують та зводяться до обґрунтованості заявником наявності у нього права безперешкодно спілкуватися та зустрічатися із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності та супроводу матері та будь-яких третіх осіб зі сторони матері, з правом забирати дитину на ночівлю за місцем свого фактичного проживання. Таке право гарантовано йому в силу вимог статті 157 СК України. Тоді як питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція висловлена 02.09.2019 Верховним Судом по справі №917/137/19.

Апеляційний суд також приймає до уваги необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час можливого тривалого судового процесу за відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Проте забезпечення позову у спосіб, заявлений у цій справі, який серед іншого не відповідає вимогам ч.1 ст.150 ЦПК України, не сприятиме забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту дитини з кожним із батьків, та за відсутності доказів, що відповідачка перешкоджає спілкуванню дитини з батьком, а також реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, є недопустимим.

Інші вимоги апеляційної скарги, зокрема, що позовні вимоги сформовані більш широко, ніж вимоги заяви про забезпечення позову та не є тотожними колегія суддів відхиляє, як неспроможні. Зокрема, в контексті того, що позовні вимоги є абстрактними та не містять чіткого графіку спілкування як такого, а лише фіксують наявність у позивача відповідного права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Комаренко Оксаною Валеріївною, - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.04.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак