Справа № 715/3386/24
Провадження № 2-п/715/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

ВС Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.02.2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, задоволено. Шлюб, зареєстрований 20.09.2001 року між ними у Луковицькій сільській раді Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 12 розірвано.

Посилається на те, що справу розглянуто в її відсутність. Крім того, посилається на те, що вона не знала про судове засідання 27.02.2025 року, так як перебувала за кордоном. Вважає, що шлюб їхній ще можна зберегти, вони мають у шлюбі двоє дітей. Позов не визнає та заперечує проти розірвання шлюбу.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просила відкласти розгляд справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте від його представника ОСОБА_3 надійшла до суду заяву в якій вказала, що заявлені вимоги заяви позивач не визнає, просить відмовити у задоволенні заяви та розглянути справу у їх відсутності.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 287 ЦПК України суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності учасників процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Судом встановлено, що заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.02.2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб, зареєстрований 20.09.2001 року між ними у Луковицькій сільській раді Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 12 розірвано.

Відповідачка отримала рішення 07.03.2025 року.

Крім того, встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 була завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Нормою ч. 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Судом встановлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд зауважує, що сторонам за клопотанням відповідачки надавався строк на примирення, сторони не помиримся, відповідач наполягає на розірванні шлюбу.

Так, ОСОБА_1 вказує на те, що вона бажає зберегти шлюб. При цьому зазначає, що у них є двоє дітей, однак з яких неповнолітня, а інша навчається в університеті.

Разом із тим, суд вважає, що докази, на які посилається заявник у заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Судом в становлено, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою спільне життя не склалося, через різні погляди на життя, вони не розуміють одне одного, вони втратили почуття любові, поваги та довіри, а тому їх сумісне життя є неможливим.

Крім того, встановлено, що позивач категорично заперечує проти скасування заочного рішення, вказує про те, що із відповідачкою вони не помирилися.

Крім того, за час розгляду справи, за час наданого судом строку для примирення, після винесення рішення суду та до часу розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду сторони не помирилися, що свідчить про небажання позивача зберегти сім`ю.

Суд вважає, що незгода ОСОБА_1 на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не були надані докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи судом, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.231, 232 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Роз`яснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя