провадження №2/279/848/25
Справа № 279/1119/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
судді Коваленко В.П.
секретаря Зубкової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №279/1119/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за грошовим зобов"язанням ,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу та матеріального збитку на суму 214201,19 гривень та 2172,01 гривень судового збору.
В обгрунтування позову зазначив, що 26.08.2024 ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 уклавши правочин, згідно якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язався поставити ОСОБА_2 товар, а останній зобов`язався у термін до 30.09.2024 здійснити оплату за поставлений товар. Позивач свої зобов"язання виконав, доставив відповідачу товар (свинина домашня, здір, лівер, голова свинна) на загальну суму 416 259 ,00 гривень. Відповідач оплатив лише частину коштів за отриманий вищезазначений товар, а саме 127 000 ,00 гривень.
08.10.2024 ОСОБА_2 склав та передав ФОП ОСОБА_1 боргову розписку, якою визнав та підтвердив факт грошового зобов`язання перед позивачем та зобов`язався здійснити виплату боргу у вказаній сумі до кінця жовтня 2024 року.
11.10.2024 з метою встановлення фіксації суми боргу та термінів виплати відповідачу сторони досягли домовленості щодо термінів виплати. У зв`язку з цим відповідач в присутності свідка склав та передав ФОП ОСОБА_1 боргову розписку, якою визнав та підтвердив факт грошового зобов`язання у розмірі 289 259, 00 гривень та зобов"язався повернути їх у готівковій формі частинами в термін до 31 жовтня 2024 року.
14.10.2024 відповідач здійснив часткову виплату боргу в розмірі 100 000 ,00 грн. , готівкою. Залишок боргу, а саме 189 259,00 грн. до 31 жовтня 2024 року сплачено не було,таким чином, було порушено умови зобов`язання та боргової розписки від 14.10.2024 року в частині термінів та розміру виплати боргу.
В зв"язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження .
Ухвалою суду від 21 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов або заперечень .
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши чинне законодавство України, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд прийшов до наступного висновку .
При розгляді справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладений договір позики у відповідності до якого ОСОБА_2 зобов`язувався повернути ФОП ОСОБА_1 :
100 000 (сто тисяч) гривень до 14.10.2024 року;
189259 ( сто вісімдесят дев"ять тисяч двісті п"ятдесят дев"ять) гривень до 31.10.2024 року.
Першу частину договору відповідач виконав , здійснив виплату боргу в розмірі 100000 гривень 14.10.2024 року.
Зі змісту вказаного документу-боргової розписки, вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань .
Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку суму боргу у розмірі 189259 ,00 гривень у зазначений у розписці час ( 31.10.2024 року) не повернув.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, ст.1046 ЦК України
Частина 2ст. 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.
Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч. 1ст. 1049 ЦК України.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача зазначених ним у позові, або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано.
Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ФОП ОСОБА_1 заборгованості за договором грошового зобов"язання в сумі 189259,00 грн.
Згідно вимогст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно дост.625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).
Тобто за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у валюті України гривні.
Як вбачається зі змісту позову ФОП ОСОБА_1 просить суд відповідно до вимог ст.625 ЦК України стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми: 1646,00 грн., а також інфляційні збитки 6295,00, які підлягають стягненню з відповідача.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення суми боргу в розмірі 197200,89 гривень, з яких 189259,00 грн. - сума боргу; 6295,89 грн.- інфляційні нарахування на суму боргу ; 1646,00 грн.- 3% річних від простроченої суми.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимогист. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.1046,1047 ЦК України , суд, -
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 26.12.1998 року Коростенськпм МРВ УМВС України в Житомирській області. ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) па користь ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 , Рахунок: НОМЕР_4 Банк: AT "ПУМБ" МФО: 322001) загальну суму боргу в розмірі 197200 ( сто дев"яносто сім тисяч двісті) гривень 89 копійок та 1971,97 гривень судового збору .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи , якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного стироку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску строку з інших поважних причин.
Суддя В.П. Коваленко