Справа № 677/458/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/458/24,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Красилівська міська рада Хмельницького району Хмельницької області,

третя особа приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк Світлана Омелянівна,

предмет позову визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

провівши по справі судове засідання в залі суду, в порядку загального позовного провадження,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк Світлана Омелянівна, та просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідного брата, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю шість місяців після набрання рішенням суду законної сили.В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був інвалідом з дитинства першої групи та проживав в комунальному закладі Хмельницької обласної ради «Дунаєвецький психоневрологічний інтернат» з 04.06.1996 року по день смерті.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; інших 2/3 частки квартири належить на праві власності йому, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.05.1994 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.06.2012 року.

Заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишив, тому відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування одержали спадкоємці за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України він є спадкоємцем п`ятої черги.

За його зверненням приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О. № 103/01-16 від 16.08.2023 року повідомлено, що йому необхідно звернутися в суд для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, з наступних підстав.

З березня 2020 року розпочалась пандемія COVID-19, яка спричинила не тільки зупинку роботи установ у країні, але й посіяла паніку, багато людей помирало від цієї хвороби, тому, насамперед, він з сім`єю займався питаннями профілактики та лікування від коронавірусу. З цієї причини він не відвідував брата, і про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 працівники інтернату його не повідомили. В листопаді 2020 року він збирався його навідати, подзвонив у інтернат, чи це можливо у зв`язку з карантинними обмеженнями, по телефону йому повідомили, що брат помер.

Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса, який повідомив, що для заведення спадкової справи йому необхідно у відділі РАЦС отримати свідоцтво про смерть. У відділі РАЦС йому сказали, що зможуть видати свідоцтво про смерть, за умови надання документів, підтверджуючих родинні відносини. Він зібрав усі необхідні документи, крім документа про народження батька брата. В липні 2023 року він звернувся в Дунаєвецький психоневрологічний інтернат, де йому погодились передати йому свідоцтво про смерть, отримане ними для поховання брата, та передали вказане свідоцтво 04.07.2023.

В серпні 2023 року він звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 у справі № 677/1386/23, яким задоволено його заяву про встановлення факту родинних відносин з двоюрідним братом ОСОБА_2 , набрало законної сили 19.02.2024.

Вказані обставини були ускладнені пандемією COVID-19, яка спричинила зупинку роботи установ, обмеження поїздок та контактів, тривале перебування вдома у зв`язку із необхідністю дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню корона вірусної хвороби. 24.02.2022 війська російської федерації вторглись на територію України. У зв`язку з обстрілами мирного населення, поступовою окупацією все більших територій, турбуючись за життя дітей, вони виїхали у сільську місцевість, а в подальшому його дружина із дітьми виїхала за межі України.

У зв`язку із наведеним, позивач просив визначити йому додатковий строк, тривалістю 6 місяців після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідачі відзив на позов не подали.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив справу розглянути за його відсутності.

19.07.2024 на адресу суду надійшла заява приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О., у якій вона просила справу розглядати за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на думку суду.

09.04.2025 на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 від 02.04.2025, у якій він просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області Слободянюк М.О. надіслала до суду заяву, в якій вказала, що Красилівська міська рада та просить розглянути дану справу на розсуд суду та без участі представника Красилівської міської ради.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

07.06.2024 відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання.

11.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розгляд заяв здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є двоюрідним братом позивача ОСОБА_1 .

На момент смерті ОСОБА_2 , який був особою з інвалідністю першої групи, проживав в комунальному закладі Хмельницької обласної ради «Дунаєвецький психоневрологічний інтернат».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; інших 2/3 частки квартири належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги після смерті ОСОБА_2 .

Визначений частиною 1 статті 1270 ЦК України шестимісячний строк прийняття спадщини ОСОБА_2 становив з 09.06.2020 по 09.12.2020.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О. із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 16.08.2023, тобто, поза встановленим законом шестимісячним строком для прийняття спадщини.

Листом № 103/01-16 від 16.08.2023 приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О. повідомила ОСОБА_1 , що оскільки заяву у визначений ст. 1269 ЦК України в нотаріальну контору подано не було, йому необхідно звернутися в суд для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Підставами визначення йому додаткового строку на прийняття спадщини, позивач вказав:

- що він не знав про смерть 09.06.2020 спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки працівники інтернату про його смерть не повідомили, а позивач не навідувався до брата у психоневрологічний інтернат через карантинні обмеження, викликані пандемією коронавірусної хвороби COVID-19, в листопаді 2020 року він збирався його навідати, та подзвонив у інтернат, чи це можливо у зв`язку з карантинними обмеженнями, по телефону йому повідомили, що брат помер;

- відсутність у нього свідоцтва про смерть (яке він не міг отримати через органи РАЦС через відсутність документів, підтверджуючих його родинні відносини з спадкодавцем свідоцтва про народження батька брата). На підтвердження зазначеного позивач подав довідку № 100 видану 28.02.2024 директором комунального закладу Хмельницької обласної ради «Дунаєвецький психоневрологічний інтернат» про те, що ОСОБА_1 04.07.2023 передано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який прибув 04.06.1996, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- необхідністю встановлення у судовому порядку факту родинних відносин із спадкодавцем, та що рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 у справі № 677/1386/23, яким задоволено його заяву про встановлення факту родинних відносин з двоюрідним братом ОСОБА_2 , набрало законної сили 19.02.2024;

- пандемією COVID-19, яка спричинила зупинку роботи установ, обмеження поїздок та контактів, тривале перебування вдома у зв`язку із необхідністю дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню корона вірусної хвороби, та тим, що 24.02.2022 війська російської федерації вторглись на територію України - у зв`язку з обстрілами мирного населення, поступовою окупацією все більших територій, турбуючись за життя дітей, вони виїхали у сільську місцевість.

Як стверджує позивач, заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишив.

Докази на підтвердження зазначеного в матеріалах справи відсутні.

З заявами про витребування доказів, в тому числі спадкової справи, або інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про наявність або відсутність у Спадковому реєстрі інформації про спадкові справи та виданих на їx підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , позивач до суду не звертався.

Як стверджує позивач у позовній заяві (а.с. 2) для оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса, який повідомив, що для заведення спадкової справи позивачу необхідно у відділі РАЦС отримати свідоцтво про смерть.

Докази на підтвердження зазначеного, тобто, звернення позивача ОСОБА_1 для оформлення спадщини до нотаріуса, який повідомив, що для заведення спадкової справи позивачу необхідно у відділі РАЦС отримати свідоцтво про смерть - в матеріалах справи відсутні.

На підтвердження позовних вимог позивач долучив до позовної заяви: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого Дунаєвецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - а.с. 45; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; копію рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.01.2024 у справі № 677/1386/23 а.с. 51-54; копію свідоцтва про право власності на житло від 20.05.1994 року а.с. 48; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2012 року, виданим на ім`я ОСОБА_3 - а.с. 49; копію листа № 103/01-16 від 16.08.2023 приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О. а.с. 50; копію довідки комунального закладу Хмельницької обласної ради «Дунаєвецький психоневрологічний інтернат» № 100 видану 28.02.2024.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

V. Оцінка суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стосовно доводів позивача про його необізнаність про смерть спадкодавця ОСОБА_2 , суд зазначає, що не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини: незнання про смерть спадкодавця; юридична необізнаність спадкоємця про порядок прийняття спадщини, похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, установлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування в депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей.

Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 31.7.2024 у справі № 706/275/22 (провадження № 61-12010св23).

У постанові від 11.11.2020 у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18.01.2018 у справі № 198/476/16-ц, від 12.02.2018 у справі № 712/656/15-ц, від 06.06.2018 у справі № 592/9058/17-ц, від 11.07.2018 у справі № 381/4482/16-ц.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що необізнаність позивача про смерть брата ОСОБА_2 , не є поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини в розумінні закону.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18, від 03.03.2021 у справі № 145/148/20, від 21.04.2022 у справі № 296/12109/18.

Стосовно доводів позивача про те, що для оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса, який йому повідомив, що для заведення спадкової справи йому необхідно у відділі РАЦС отримати свідоцтво про смерть, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що докази на підтвердження зазначеного, тобто, факту звернення позивача ОСОБА_1 для оформлення спадщини до нотаріуса, який повідомив, що для заведення спадкової справи позивачу необхідно у відділі РАЦС отримати свідоцтво про смерть - в матеріалах справи відсутні. Також в матеріалах справи відсутні докази про те, коли саме позивач звертався до нотаріуса для оформлення спадщини, та який конкретно нотаріус здійснював прийом позивача ОСОБА_1 , та повідомляв йому про необхідність надати свідоцтво про смерть, при цьому не зареєстрував звернення ОСОБА_1 , як заяву про прийняття спадщини.

Окрім того, відповідно до пунктів 1.1-1.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Під час звернення спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану.

У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

З огляду на зазначені положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відсутність у позивача свідоцтва про смерть спадкодавця не може розцінюватися як об`єктивна обставина, яка утруднила йому можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на зазначене, суд визнає неспроможними доводи позивача про те, що відсутність у нього свідоцтва про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки не є перешкодою для звернення з відповідною заявою до нотаріуса, на якого покладено обов`язок з`ясування відомостей стосовно факту смерті спадкодавця.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі № 310/2327/18.

Посилання позивача на епідемію захворювання COVID-19, та виїзд його з сім`єю у сільську місцевість через військове вторгнення російської федерації та обстріли мирного населення, як на обставини, які в сукупності ускладнили його звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не підтверджують обставини наявності об`єктивних перешкод у зверненні позивача із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, оскільки проживання спадкоємця в іншому населеному пункті (як зазначив позивач, сільська місцевість) та епідемія захворювання COVID-19 не можуть розцінюватися як об`єктивні обставини, які утруднювали здійснення ним цих дій, та не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує про те, що не знав про смерть брата, оскільки він, насамперед, займався питаннями профілактики та лікуванням від коронавірусу, у зв`язку з чим не відвідував брата. При цьому, докази про те, що позивач хворів та лікував гостру респіраторну хворобу COVID-19у період часу з 09.06.2020 по 09.12.2020 в матеріалах справи відсутні.

У Постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі № 755/1886/22 зазначено, що сама по собі епідемія захворювання COVID-19 не свідчить про виникнення об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК строк, оскільки нотаріуси продовжували роботу під час карантинних обмежень, а особиста присутність у нотаріуса за останнім місцем проживання спадкодавця для подачі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця законом не вимагається, позивач не була позбавлена можливості засвідчити свою заяву про прийняття спадщини у будь-якого нотаріуса за своїм місцем проживання та надіслати її засобами поштового або електронного зв`язку за місцем відкриття спадщини, а тому поширення територією України гострої респіраторної хвороби COVID-19 не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що посилання позивача, як на об`єктивну перешкоду, яка ускладнила йому звернення до нотаріуса, на те, що в період строку передбаченого для прийняття спадщини на території України діяли карантинні обмеження у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, не заслуговують на увагу, оскільки, зважаючи на те, що визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк прийняття спадщини ОСОБА_2 становив з 09.06.2020 по 09.12.2020, позивач не був позбавлений можливості у цей строк звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, в тому числі і засобами поштового або електронного зв`язку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначила, що суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи, що тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 становить три роки, та на встановлені судом обставини, суд доходить висновку про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк, що згідно зі статтею 81 ЦПК є його процесуальним обов`язком.

У зв`язку з наведеним, правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 відсутні, а тому позов ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі № 686/20282/21 (провадження № 14-102цс22)), визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинно відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд зауважує, що позивач, на підтвердження обставин, які входять до предмета доказування у справах про спадкування (місця відкриття спадщини , кола спадкоємців, які прийняли спадщину), та які можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі, всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не клопотав про витребування у нотаріуса доказів - спадкової справи (або її копії) заведеної до майна померлого ОСОБА_2 , або ж інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність у Спадковому реєстрі інформації про спадкові справи та виданих на їx підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , що позбавило суд встановити чи пред`явлено позов до належного відповідача.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У з тим, що у задоволенні позові відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Красилівської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Красилівська міська рада Хмельницького району Хмельницької області, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Красилів, площа Незалежності, 2; .

Третя особа приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О., місцезнаходження: 32300, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, м. Кам`янець-Подільський, просп. Грушевського, 32/82.

Суддя Р.В. Вознюк