Суддя Попова В. О.
Справа № 644/2507/24
Провадження № 2/644/530/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Попової В.О.,

за участі секретаря Плаксій К.А.,

представника позивача Домашенко Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Домашенко Д.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладені постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Харківській області від 11.03.2013 у виконавчому провадженні №36943929.

Позов обґрунтований тим, що 09.06.2007 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н. Ю., реєстровий № 2849, він набув право приватної власності на вказану квартиру. На початку березня 2024 року стало відомо про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування). 14.03.2024 позивач отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно з якою квартира перебуває під обтяженням, обтяжувач: ВПВР УДВС ГУЮ у Х/о, , Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , тобто батько позивача. В той же час, згідно з відомостями, оприлюдненими в Автоматизованій системі виконавчого провадження, виконавче провадження, в рамках якого застосовано обтяження завершено. З відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що арешт на майно боржника накладено постановою державного виконавця від 11.03.2013 в межах виконавчого провадження №36943929, повідомлено, що наразі матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Посилаючись на вказані обставини просить зняти арешт з належного йому майна.

Ухвалою Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від 05.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.09.2024 закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги аналогічно викладеному в ньому; в подальшому надав заяву про закінчення справи за його відсутність.

Відповідач правом подати відзив не скористався; в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за наявними матеріалами справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

09.06.2007 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним

нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н. Ю.,

реєстровий № 2849, позивач ОСОБА_1 набув право приватної власності на

квартиру АДРЕСА_1 .

За інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 369818569 квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під обтяженням;обтяжувач: ВПВР УДВС ГУЮ у Х/о, , Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 .

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в клопотанні № 36943929 від 11.11.2024 повідомлено , що згідно відомостей Автоматичної системи виконавчих проваджень на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження № 36943929, по виконанню виконавчого листа по справі № 2029/2650/12 виданого 07.12.2012 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 219 від 11 жовтня 2007 року за станом на 03 лютого 2012 року в загальному розмірі 3204222 грн. 97 коп. 11.03.2013 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 04.07.2017 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до Акту знищення виконавчих проваджень від 01.02.2021 року, виконавче провадження № 36943929 було знищено за порядковим номером 2486. Таким чином, на даний час оригінали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною першої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону № 1404-VIII і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У постанові від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та право застосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Верховний Суд зазначив, що саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також у вищевказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що у разі відсутності правового регулювання питання зняття обтяжень з майна боржника у певних випадках, відмова у задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5,12,13,137,141,259,264,265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладені постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Харківській області від 11.03.2013 у виконавчому провадженні №36943929.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26.

Повний текст рішення складено 09.04.2025.

Суддя В.О. Попова