Провадження № 2/201/668/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сідельника Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Релігійної організації «Дніпропетровська єврейська релігійна громада», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рябих Вероніка Михайлівна про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпровської міської ради, РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рябих В. М. про визнання незаконними та скасування рішень.

В обґрунтування позову, з урахуванням виправленої позовної заяви, позивач посилалась на те, що на підставі договорів купівлі-продажу від 25 травня 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є. Є. за реєстровими №№ 416, 418, вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 635 кв. м у її фактичному користуванні, крім того, самовільно зайнятої ділянки площею 285 кв. м. Продавцем за цими договорами була ОСОБА_2 .

Вказувала, що судовими рішеннями у справах № 201/12789/17, № 201/7122/18 встановленодоцільним відновлення житлового будинку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , ушкодженого пожежею. Крім того, своїм же рішенням від 21 листопада 2008 року № 884 «Про доцільність відновлення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 » виконавчий комітет Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради підтвердив наявність житлового будинку за зазначеною адресою, вказуючи при цьому, що воно ушкоджене пожежею.

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 15 лютого 2017 року № 257/18 Дніпропетровській єврейській релігійній громаді надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування культових та інших будівель у районі АДРЕСА_3 .

Вказане рішення Дніпровської міської ради вичерпало свою дію фактом його виконання, оскільки воно є актом одноразового застосування

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 20 вересня 2017 року № 301/24 земельну ділянку у районі АДРЕСА_3 передано у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді та зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку, площею 0,2623 га, кадастровий номер :03:336:0043.

Позивач вказувала, що рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 20 вересня 2017 року № 301/24 порушує її права та інтереси, оскільки вона володіє на законних підставах земельною ділянкою та набула право користування нею. На зазначеній земельній ділянці розташоване домоволодіння, яке їй належить на праві приватної власності. Разом з тим, будучи власником домоволодіння АДРЕСА_1 , вона має першочергове право користування земельною ділянкою, що відповідає положенням ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України. Зокрема, постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у справі № 200/5094/19 встановлено, що ані на момент укладання нею договорів купівлі-продажу від 25 травня 2018 року за реєстровими № 416, № 418, ані станом на момент прийняття Дніпровською міською радою вищевказаних рішень щодо спірної земельної ділянки, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не було внесено запису про знищення даного нерухомого майна, а тому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 мало статус об`єкта нерухомого майна. Вказувала, що вона не має наміру припиняти своє право власності на спірне домоволодіння, а тому змушена звернутись до суду.

Просила визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 301/24 «Про передачу земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді для будівництва і обслуговування культових та інших будівель», а також скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Рябих В.М. Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер 37284977 від 27 вересня 2017 року про реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:336:0043 площею 0,2623 га у районі АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 60), передану у постійне користування Дніпровській єврейській релігійній громаді для будівництва та обслуговування культових та інших будівель в районі вул. Ливарна та вул. Поля, код цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.04 (для будівництва і обслуговування будівель громадських та релігійних організацій) (т.1, а.с. 1-10, 137-146).

29 жовтня 2024 року до суду від РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив щодо своєї повної незгоди із заявленими позовними вимогами, вказував на відсутність у позивача будь-яких прав на об`єкти, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , на момент прийняття оскаржуваного рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року, що є самостійною підставою для відмови у позові.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, зазначене рішення від 20 вересня 2017 року було виконано РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада», а тому вичерпало свою дію. РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» на законних підставах отримала у постійне користування земельну ділянку з кадастровим номером :03:336:0043, рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 301/24 «Про передачу земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді для будівництва і обслуговування культових та інших будівель» ґрунтується на законі, відтак відсутні правові підставі і для скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер 37284977 від 27 вересня 2017 року. Крім того, РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» звертала увагу суду, що основною підставою, якою позивач обґрунтовує свій позов, є наявність реєстрації права власності на об`єкт в реєстрі прав власності на нерухоме майно та посилання на принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки. Між тим, відповідач наголошував на відсутності об`єкту в натурі задовго до прийняття оскаржуваного рішення Дніпровської міської ради та на дату його придбання позивачем, об`єкт існує виключно на папері, що підтверджується актом про знесення будівель та споруд від 15 жовтня 2010 року, актом обстеження земельної ділянки №6/15-0617 від 19 червня 2017 року, відповіддю Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якій зазначено, що фундамент будівлі, позначений в матеріалах топографо-геодезичної зйомки М 1:500 від 02 квітня 2018 року в натурі не існує і за матеріалами топографо-геодезичних зйомок, виконаних протягом 2012-2017 років, не існував.Крім того, висновки експертів за результатами проведення комісійної комплексної судової будівельно-технічної експертизи №1722/1723-18 від 16.04.2018р. свідчать про те, що жодного домоволодіння з адресою: АДРЕСА_1 , ЗА або його залишків, фундаментів тощо на земельній ділянці з кадастровим № :03:336:0043 не існує. З наведених підстав РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (т.1, а.с. 166-177).

05 листопада 2024 року Дніпровська міська рада подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому також посилалась на те, що на момент подання позивачем ОСОБА_1 позовної заяви оскаржуване рішення Ради щодо передачі у постійне користування земельної ділянки площею 0,2623 га вже було виконано РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» шляхом державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :03:336:0043, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, а тому вказане рішення Дніпровської міської ради вичерпало свою дію.

Крім того, на дату його ухвалення ОСОБА_1 не мала жодного відношення до існуючого виключно на папері об`єкту, який було придбано нею лише 25 травня 2018 року, що виключає задоволення позовних вимог.Зокрема, позивач не довела, що попередній власник домоволодіння мав право користування спірною земельною ділянкою та що таке право користування перейшло до неї, доказів цього матеріали справи не містять.

Також, у договорах купівлі-продажу об`єкту нерухомості, за якими позивач набула право власності на нього, взагалі відсутній кадастровий номер земельної ділянки, на який розміщено зазначений об`єкт нерухомості. Кадастровий номер спірній земельній ділянці було присвоєно тільки у 2017 році в межах процедури надання вказаної земельної ділянки у користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді, що свідчить про те, що спірна земельна ділянка не була на момент виникнення спірних правовідносин відокремленим об`єктом цивільного обороту, а відтак, на переконання відповідача, на неї не поширювався принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди. Також Дніпровська міська рада наголошувала на тому, що, як зазначає ОСОБА_1 у поданій нею позовній заяві, саме у липні 2018 року вона дізналася, що частина спірної земельної ділянки передана у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді, отже позов від 25 вересня 2024 року поданий з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у його задоволенні (т.1, а.с. 239-245).

12 листопада 2024 року позивачемдо суду направлено до суду відповідь на відзив на позовну заяву Дніпропетровської єврейської релігійної громади, в якому ОСОБА_1 зазначила щодо помилковості тверджень відповідача стосовно того, що оскаржуване нею рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 301/24 вичерпало свою дію. Вказувала на безпідставність аргументів РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» щодо відсутності порушення її, ОСОБА_1 , прав оскаржуваними рішеннями та щодо відсутності домоволодіння на спірній земельній ділянці. Вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (т.2, а.с. 33-41).

Ухвалою від 08 жовтня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с. 149-150)

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (т.2, а.с.55).

Ухвалою від 17 березня 2025 року суд перейшов у стадію ухвалення рішення, оголошення якого призначено на 24 березня 2025 року (т.2, а.с.91).

У період з 24 березня 2025 року по 28 березня 2025 року головуючий суддя Куць О.О. перебувала на лікарняному (т.2, а.с.92).

У зв`язку з ліквідацією наслідків атаки дронів на місто Дніпро, яка відбулась 28 березня 2025 року, та через яку будівля Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська зазнала суттєвих пошкоджень, з метою забезпечення безпеки учасників судового процесу та працівників суду, розпорядженням голови суду Антонюка О.А. від 31 березня 2025 року, зокрема, призупинено роботу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська та тимчасово обмежено доступ учасників судового процесу до приміщення суду (т.2, а.с.93).

З наведених підстав оголошення рішення у даній справі призначено на 07 квітня 2025 року (т.2, а.с. 94-97).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Зосименко С.Г. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» адвокат Трегуб Ю.Є. просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник Дніпровської міської ради Кузюр О.О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на їх безпідставність та пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 25 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є., за реєстровим № 416, є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 635 кв.м., у фактичному користуванні та самовільно зайнятої земельної ділянки 285 кв.м., літ. А -16 цоколь будинку ушкоджений пожежею (т.1, а.с.64-65).

Згідно договору купівлі продажу від 25 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є., за реєстровим № 418, позивач придбала іншу частину домоволодіння у розмірі 1/2 частки за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 635 кв.м., та самовільно зайнятої земельної ділянки 285 кв.м. (т.1, а.с. 71-72).

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 19 червня 2017 року №6/15-0617, який було складено департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:336:0043 вільна від забудови (т.2, а.с. 184-185).

Як вбачається з висновку експертів, за результатами проведення комісійної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1722/1723-18 від 16 квітня 2018 року, на земельній ділянці АДРЕСА_1 відсутні будь-які будівлі або частини будівель, конструкції, стіни, цоколі житлового будинку або інші елементи будівель (в тому числі ушкоджені пожежею).

Житловий будинок літ.А-1 у АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 (на день проведення експертизи), або частини вказаного будинку, конструкції стіни, цоколь житлового будинку або інші елементи (в тому числі ушкоджені пожежею) - в натурі не існує (т.1, а.с. 201-222).

Згідно відповіді Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в матеріалах топографо-геодезичної зйомки М 1:500 від 02 квітня 2018 року виконавцем робіт зазначені контури фундаменту будівлі. Фундамент будівлі, позначений в матеріалах топографо-геодезичної зйомки М 1:500 від 02 квітня 2018 року, в натурі не існує і за матеріалами топографо-геодезичних зйомок, виконаних протягом 2012-2017 років не існував (т.1, а.с. 190).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 25 травня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41294969 від 25 травня 2018 року, про реєстрацію права власності на 1/2 домоволодіння АДРЕСА_1 (цоколь житлового будинку, ушкоджений пожежею) за ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія і номер: №418, виданий 25 травня 2018 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Є.Є., номер запису про право власності: 26331149, і прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41294505 від 25 травня 2018 року, про реєстрацію права власності на 1/2 домоволодіння АДРЕСА_1 (цоколь житлового будинку, ушкоджений пожежею) за ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія і номер: 416, виданий 25 травня 2018 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Є.Є., номер запису про право власності: 26330735. (т.1, а.с.63,66).

З матеріалів справи вбачається, що до набуття позивачем ОСОБА_1 вищевказаного об`єкта нерухомості, рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 15 лютого 2017 року №257/18 було надано Дніпропетровській єврейській релігійній громаді дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування культових та інших будівель у районі вул. Ливарної та вул. Поля.

Вищевказане рішення від 15 лютого 2017 року №257/18 вичерпало свою дію фактом його виконанням, а тому не оскаржується позивачем, про що ОСОБА_1 зазначено у поданій нею позовній заяві (т.1, а.с.8).

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 20 вересня 2017 року № 301/24 передано земельну ділянку площею 0,2623 га (кадастровий номер :03:336:0043) у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді для будівництва і обслуговування культових та інших будівель у районі вул. Ливарної та вул. Поля за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.04 (для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій) (п.3 Рішення) (т.1, а.с. 76-78).

Відповідно до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень статті 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно ч. 1, 2. ст. 120 ЗК У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації (ч.6 ст.120 ЗК України).

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Таким чином, для переходу права користування земельною ділянкою до нового власника об`єкта нерухомості необхідними умовами є: наявність права користування у колишнього власника об`єкта нерухомості та присвоєння земельній ділянці, яка перебуває у користуванні, окремого кадастрового номера.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 341/1358/16-ц.

Згідно зі статтями 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року у справі №201/12789/17 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про припинення права власності, яка набрала законної сили постановою Верховного Суду від 11 березня 2020 року, встановлено, що спірне домоволодіння з 2001 року відчужувалося, як ушкоджене пожежею домоволодіння, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.01.2001 року; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №6481963 від 11.02.2005 року; договором купівлі - продажу від 14.02.2005 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6639594 від 02.03.2005 року та договором купівлі - продажу домоволодіння (ушкодженого пожежею) від 31.01.2008 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18115340 від 17.03.2008 року.

На підставі договорів купівлі-продажу від 06 грудня 2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрованих в реєстрі за №4926, №4934 ОСОБА_3 належало домоволодіння АДРЕСА_1 (ушкоджене пожежею), яка у свою чергу продала його позивачу ОСОБА_4 (т.1, а.с. 13-20, 21-29).

Між тим, матеріали справи не місять жодних доказів наявності права користування спірною земельною ділянкою у колишніх власників зазначеного об`єкта нерухомості та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Не значиться кадастровий номер земельної ділянки і в договорах купівлі-продажу від 25 травня 2018 року, укладених між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачем не доведено переходу права користування земельною ділянкою за наслідками придбання домоволодіння, яке фактично складається з ушкодженого пожежею цоколю житлового будинку.

Слід зазначити, що кадастровий номер спірній земельній ділянці було присвоєно тільки у 2017 році в межах процедури надання її у користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді.

Так РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» було здійснено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27 вересня 2017 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:336:0043 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (т.1, а.с.180).

Таким чином на момент подання позивачем ОСОБА_1 позову оскаржуване рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 301/24 «Про передачу земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 та вул. Поля (Соборний (Жовтневий) у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді для будівництва і обслуговування культових та інших будівель» вичерпало свою дію шляхом його виконання внаслідок державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :03:336:0043.

Частинами першою та другою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №98570321, станом на 27 вересня 2017 року право постійного користування спірною земельною ділянкою зареєстровано за Дніпропетровською єврейською релігійною громадою (т.1, а.с.180). .

Отже, в даному випадку відсутнє і порушення прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , оскільки, як було зазначено вище, згідно наданих нею договорів, позивач придбала у власність домоволодіння, що знаходиться на спірній земельній ділянці 25 травня 2018 року, тобто вже після того, як РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» здійснила реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою.

Аналогічних висновків дійшов Дніпровський апеляційний суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі 200/5094/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Релігійна організація «Дніпропетровська єврейська релігійна громада», в якій також предметом спору, зокрема, було визнання незаконним та скасування рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 301/24. Вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили.

Зазначений висновок суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 552/6997/19 (провадження № 61 -1280св21), а саме що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 301/24 «Про передачу земельної ділянки в районі вул. Ливарної та вул. Поля (Соборний) (Жовтневий) район) у постійне користування Дніпропетровській єврейській релігійній громаді, код СДРПОУ 23644881 для будівництва та обслуговування культових та інших будівель».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній з 16.01.2020 року) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Оскільки у задоволенні позовних вимог про скасування рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року судом відмовлено, відсутні правові підстави для скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Рябих В.М. ДМНО про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер 37284977 від 27 вересня 2017 року про реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:336:0043 площею 0,2623 га у районі АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 60), передану у постійне користування Дніпровській єврейській релігійній громаді для будівництва та обслуговування культових та інших будівель в районі вул. Ливарна та вул. Поля, код цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.04 (для будівництва і обслуговування будівель громадських та релігійних організацій).

Отже у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Релігійної організації «Дніпропетровська єврейська релігійна громада», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рябих Вероніка Михайлівна про визнання незаконними та скасування рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Куць