ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/223/25 Справа № 185/9444/23 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі - Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро" на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро", третя особа Виконавчий комітет Межівської селищної ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Максимал-Агро" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому просив:

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельною ділянкою, кадастровий номер :01:001:0212 площею 3,1274 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» (Україна, 51200, Дніпропетровська обл., місто Новомосковськ, вул.Гетьманська, будинок 53, квартира 10, Код ) повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0212 площею 3,1274 га.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 24-12/20 від 16 грудня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» (Україна, 51200, Дніпропетровська обл., місто Новомосковськ, вул.Гетьманська, будинок 53, квартира 10, Код ), який був зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області Капліною Ольгою Вікторівною 18 грудня 2020 р., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:55879496 від 23 грудня 2020р., номер запису про інше речове право: 39869370.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником вказаної земельної ділянки, яку в оренду відповідачу не передавала, договір оренди не укладав й не підписував, однак в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований договір оренди між позивачем та відповідачем. Відповідач незаконно використовує земельну ділянку позивача. Тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні належним майном.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року позов задоволено та ухвалено:

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельною ділянкою, кадастровий номер :01:001:0212 площею 3,1274 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0212 площею 3,1274 га.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 24-12/20 від 16 грудня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро», який був зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області Капліною Ольгою Вікторівною 18 грудня 2020 р., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:55879496 від 23 грудня 2020р., номер запису про інше речове право: 39869370.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ТОВ "Максимал-Агро" просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 3,1274 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:001:0212, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0212 площею 3,1274 га, що розташована на території Вербківської сільської ради перебуває в оренді ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договору оренди землі № 24-12/20 від 16 грудня 2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, те, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяла на момент укладення договорів оренди землі та оспорених договорів, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони приступили до виконання умов договору, договір підписано особисто орендодавцем, а отже договір не може бути визнаний неукладеним й не можуть бути застосовані наслідки не укладання договору, а саме зобов`язання повернути земельну ділянку власнику, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки стверджує, що договір оренди та Акт приймання-передачі не підписувала.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Висновком експерта № 2753-24 від 10 грудня 2024 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , що розміщений у графі "Реквізити та підписи сторін "Орендодавець" договору оренди земельної ділянки №24-12/60 від 16 грудня 2020 року - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису; підпис від імені ОСОБА_1 , що розміщений у графі "Земельну ділянку передав: Орендодавець" акту приймання передачі земельної ділянки від 16 грудня 2020 року до договору оренди земельної ділянки №24-12/60 від 16 грудня 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису.

Отже, факт того, що позивачка не підписувала спірний договір оренди встановлено належними та допустимими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка належним чином приймала орендну плату за земельну ділянку за 2021 рік, а вже у 2023 році стала вважати, що договір некладений та земельну ділянку слід вилучити у відповідача, отже вказані дії позивачки суперечать принципу добросовісності, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів, які б підтверджували факт отримання позивачкою орендної плати за 2021 рік матеріали справи не містять.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 08 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова