ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/795/24 Номер провадження 22-ц/814/891/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Петрук Світлани Олександрівни на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року на розгляд судді Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О. передана цивільна справа за вищевказаним позовом.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року цивільну справу № 545/795/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою- надіслано за підсудністю до Диканського районного суду Полтавської області (Полтавська область, с. Диканька, вул. Пушкіна, буд. 11А).

В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Петрук С.О.

Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням процесуального права, окрім того обґрунтування оскаржуваної ухвали суперечить нормам законодавства.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернувши уваги на висновки викладені в постанові Полтавського апеляційного суду від 10.10.2024 , повторно вирішив направити справу за підсудністю до Диканського районного суду Полтавської області.

З матеріалів справи вбачається , що позов подано у лютому 2024 року , станом на цю дату , с.Байрак , Диканського району знаходилось на території Полтавського району , а Диканський район , як територіально-адміністративна одиниця припинив своє існування увійшовши до складу Полтавського району Полтавської області.

Зважаючи на вказане представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року , та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що на теперішній час процес децентралізації стосовно судів не завершено , тому с.Байрак ,Диканської ОТГ Полтавського району Полтавської оласті ( колишній Диканський район Полтавської області) продовжує поширюватися юрисдикція Диканського районного суду Полтавської області .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

У пунктах 1, 2 та 36 Постанови №3 Пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією Українизакріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

ЄСПЛ у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ, що визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Тобто, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Подаючи позовну заяву позивач ОСОБА_1 обрав загальну підсудність справи за місцезнаходженням відповідача, відповідно положень ч. 2ст. 27 ЦПК України.

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Україні утворено 136 нових та ліквідовано існуючі 490 районів.

Після адміністративно-територіальної реформи с. Байрак увійшло до складу Полтавського району Полтавської області.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів від 03.11.2020 року, розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнено пунктом 3-1 такого змісту, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року".

В подальшому, термін здійснення місцевими судами своїх повноважень у межах раніше визначеної (до утворення (ліквідації) районів згідно Постанови Верховної Ради України від17.07.2020 № 807-IX) територіальної юрисдикції, продовжено на один рік, але непізніше 1 січня 2023 року.

До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" , затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX".»

Позов подано до суду у лютому 2024 року, станом на цю дату, с. Байрак Диканського району знаходилось на території Полтавського району, а Диканський район як територіально-адміністративна одиниця припинив своє існування увійшовши до складу Полтавського району Полтавської області. Крім того, суд не звернув увагу на ту обставину, що ПА «Подоляка» зареєстрована у Полтавському районі.

Суд першої інстанції не звернувши увагу на вищенаведені обставини, прийшов до помилкового висновку, що справа за підсудністю належить до Диканського районного суду Полтавської області та підлягає направленню до нього на розгляд.

Колегія суддів зважає на те, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до п. п. 1,4 ст. 379 ЦПК України є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Петрук Світлани Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року скасувати.

Цивільну справу №545/795/24 направити до Полтавського районного суду Полтавської області для продовження розгляду .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов