Справа № 466/6834/24 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2693/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Крайник Н.П.

секретаря: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року в частині відмови у поверненні судового збору у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року заяву представника позивача Кузьменкова Максима Миколайовича про залишення без розгляду позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено частково.

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без розгляду.

У задоволенні вимоги про повернення сплаченого судового збору відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило Моторне (транспортного) страхове бюро України.

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує на те, що представник МТСБУ в заяві від 01.08.2024 просив суд саме вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позивач посилався на положення ч.3 ст.142 ЦПК України. Натомість суд першої інстанції відмовив у поверненні судового збору, про що позивача не заявляв, замість розгляду по суті питання про стягнення судового збору з відповідача. Суд першої інстанції не взяв до уваги положення ч.3 ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України, застосував положення ст.7 Закону України «Про судовий збір», на які у заяві не було посилань.

Просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у задоволенні вимоги про повернення сплаченого судового збору. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір в суді першої інстанції у розмірі 3028 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 3028 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що 25 червня 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

02.08.2024 позивач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду з підстав добровільного виконання позовних вимог відповідачем, та посилаючись на ч.3 ст.142 ЦПК України просив вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про повернення судового збору, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки ст. 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає повернення судового збору у разі подання заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду, тому таке до задоволення не підлягає.

Однак з таким висновком суду колегія не погоджується, оскільки суд першої інстанції відмовив у поверненні судового збору на підставі п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», про що позивач не заявляв, замість розгляду клопотання про стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Відтак, суд вирішив клопотання про повернення судового збору, яке не було заявлено позивачем, натомість залишив без вирішення по суті заявлене клопотання позивача про розподіл судових витрат та стягнення судового збору з відповідача на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Виходячи з встановлених обставин та вимог закону, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року в частині відмови у поверненні судового збору винесена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Частиною третьою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

Зазначене узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 квітня 2024 року у справі № 461/4349/23.

Положення частини третьої статті 142 ЦПК України, на яку посилається позивач як на підставу для стягнення судових витрат, застосовується лише у разі відмови позивача від позову, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, є підставою для закриття провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без розгляду. В цій частині ухвала суду не оскаржується.

З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України слід задовольнити частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимоги про повернення сплаченого судового збору слід скасувати. У задоволенні клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимоги про повернення сплаченого судового збору - скасувати. У задоволенні клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 11.04.2025

Головуючий

Судді