Справа № 638/6371/25
Провадження № 2-н/638/1388/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шамраєв М.Є., розглянувши заяву заявника: Приватне акціонерне товариство"Харківенергозбут" до боржника: ОСОБА_1 про видачу судового наказу,-

УСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Як визначено ч. 5 7 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з відповіддю № 1284989 від 11.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо боржника: ОСОБА_1 місце проживання боржника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Балаклійського районного суду Харківської області.

Як визначено п. 9 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Тож наявні визначені процесуальним законом підстави для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд має завжди бути встановленим законом. Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.Тобто, поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)" (Sokurenko and Strygun v. Ukraine (Сокуренко і Стригун проти України),§24).

Також у §64 рішення по справі Jorgic проти Німеччини 64.Європейський суд з прав людини зазначив, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений «судом, встановленим законом». Він зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невід`ємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. «Закон», у розумінні статті 6 § 1, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів (див., inter alia, Lavents проти Латвії, № 58442/00, § 114, 28 листопада 2002 р.). Отже, якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» у розумінні статті 6 § 1 (для порівняння, Coeme та Інші проти Бельгії, №№ 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 і 33210/96, §§ 99 і 107-08, ECHR 2000-VII).

Керуючись ст. 164, 165, 260, 261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Приватне акціонерне товариство"Харківенергозбут" у видачі судового наказу відносно боржника: ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявникові, що внесена сума судового збору не повертається, однак у разі пред`явлення позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.Є. Шамраєв