Провадження № 2/466/861/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Якубів І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -

встановив:

Представник позивача АТ «Кредобанк» адвокат Павленко С.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликаючись на те, що спадкоємці отримали спадщину разом із кредитними зобов`язаннями. Представник позивача у поданій до суду 13 листопада 2024 року позовній заяві просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №CL-107364 від 23.04.2018 у розмірі 65 131,68 грн. та судові витрати. Позов підтримує повністю та просить задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 06.12.2024р. відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.86).

Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачам також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за реєстрацією місця проживання), яку отримано 24.12.2024р.

Відповідачі відзиву на позов у встановлений судом строк не надали, відсутні і їх заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Зважаючи на те, що їх явка не визнана обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, вимоги позивача, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.04.2018року між АТ "Кредобанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №CL-107364, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 130 000 грн. 00 коп. строком на 60 місяців до 21 квітня 2023 року.

Згідно з п.4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 33,99 % річних.

Позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3, 2.4 кредитного договору банк надав позичальнику кредит в даній сумі на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 23 110,38грн. на поточний рахунок позичальника відкритий у ПАТ «Кредобанк»; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Кредобанк» в сумі 94 656,47грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості в сумі 12 233,15грн. на рахунок відкритий в ПАТ «Кредобанк».

Позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2021р.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Кредобанк» є кредитором померлої ОСОБА_3 , за якою залишився після смерті грошове зобов`язання за кредитним договором №CL-107364 від 23.04.2018 в розмірі 65 131,68грн.

У відповідності до розрахунку заборгованості станом на дату смерті боржника сума залишку заборгованості за кредитним договором №CL-107364 від 23.04.2018, становить 65 131,68 грн., а саме: неповернута сума кредиту 64 222, 13грн., неповернутих відсотків за кредитом 909,55грн.

АТ "Кредобанк" направив претензію кредитора від 02.02.2022 до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців ОСОБА_3 щодо заведення спадкової справи по померлій з повідомленням спадкоємці про наявну заборгованість позичальника.

Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. У цьому випадку позивач скористався своїм правом подати вимогу через нотаріуса. Банку не відмовлено у прийнятті вимоги кредитора.

Як вбачається з відповіді нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована Третьою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області 21 лютого 2022 року за №114/2022 на підставі претензії-вимоги АТ «Кредобанк» №27-DC-15857/22 від 02 лютого 2022р.

30 березня 2022року до Третьої Львівської державної нотаріальної контори звернулись спадкоємці ОСОБА_3 , яких було ознайомлено з вищевказаною претензією (а.с.51).

16 квітня 2024 року АТ "Кредобанк" направив претензію-вимогу до спадкоємців, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , предметом якої була вимога сплатити одним платежем на користь АТ "Кредобанк" вказану заборгованість (а.с.57,60).

Відповідно до Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк» , у випадку смерті клієнта або реорганізації банку відповідні права та обов`язки за Договором переходять до їх спадкоємців/правонаступників.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Ч.1 ст.638 ЦК України встановлює, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

За змістом ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі змісту зазначених норм випливає, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1ст.1270 ЦК України строк.

За змістом ч.ч.1, 2, 3ст.1281 ЦК України,спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Тлумачення статті 1281 ЦК України свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц).

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем було дотримано строк пред`явлення вимоги до спадкоємців померлої ОСОБА_3 згідно з ч.2 ст.1281 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц зазначив, що при дотриманні кредитором строків, визначених уст.1282ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини).

В п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №607/98/17.

Згідно з ч.1ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як роз`яснено у пункті 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

При цьому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей1281,1282 ЦК України.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2021 року у справі №202/7691/17 дійшов до висновку, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч.2, 3 ст.1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених ст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (стаття 1281 ЦК України).

Таким чином, на підставі вищенаведених правових норм відповідачі, як спадкоємці після смерті ОСОБА_3 , зобов`язані задовольнити вимоги кредитора АТ «Кредобанк» повністю, але в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину після смерті ОСОБА_3 .

З огляду на вказане, слід врахувати принцип змагальності цивільного процесу, закріплений у ст.81 ЦПК України, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Разом з тим, відповідачами не було надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо вартості спадкового майна, не спростовано факт дотримання строків та порядок пред`явлення вимоги належними та допустимими доказами.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №CL-107364 від 23 квітня 2018 року сума заборгованості за вказаним кредитним договором становить 65 131,68 грн., яка складається з неповернутої суми кредиту в розмірі 64 222,13грн. та неповернутих відсотків за кредитом в розмірі 909,55грн.

Відповідач не спростував та не заперечив розрахунку суми заборгованості наданого позивачем, не надав інших доказів, які суд міг би належним чином оцінити, відтак у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості померлого боржника за вказаним кредитним договором.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то це право закріплене положеннями ст.59 Конституції України, та передбачене ст.137 ЦПК України.

Правничу допомогу у цій справі позивачу надавав адвокат Павленко С.В., згідно з договором про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року (а.с.70).

Відтак, слід стягнути з відповідачів на користь АТ "Кредобанк" витрати на професійну допомогу у розмірі 6 513,16 грн

Таким чином, оскільки позов задоволено, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13,43,49,81,89, 133,137,141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором №CL-107364 від 23 квітня 2018 року у розмірі 65 131,68 грн (шістдесят п"ять тисяч сто тридцять одна гривня 68 копійок) , яка складається з неповернутої суми кредиту в розмірі 64 222,13грн. та неповернутих відсотків за кредитом в розмірі 909,55грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ "Кредобанк" витрати на професійну допомогу у розмірі 6 513,16 грн (шість тисяч п"ятсот тринадцять гривень 16 копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ "Кредобанк" судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок), а саме, порівну с кожного- по 1514,00 грн.(одна тисяча п"ятсот чотирнадцять гривень 16 копійок).

Позивач: АТ "Кредобанк", , місцезнаходження: м.Львів, вул. Сахарова,78.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 10 квітня 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя В. В. Свірідова