Справа № 209/1624/25
Провадження № 2/209/912/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років. Просить суд стягнути зі ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання до досягнення малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку у розмірі 1/4 частини заробітку/доходу/ відповідача щомісячно.

Стислий виклад позовних вимог.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 16 серпня 2019 року перебувають з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_6 . На початку грудня 2024 року позивач з відповідачем припинили подружні стосунки, проживають окремо та мають роздільний бюджет. Відповідач надає малолітньому сину матеріальну допомогу. Позивачу ОСОБА_4 матеріальної допомоги не надає, хоча законом передбачений подружній обов`язок утримувати дружину під час догляду за малолітньою дитиною віком до трьох років. Позивач також зазначає про те, що доглядає за сином до досягнення ним трирічного віку, не працює, не має доходу, матеріальну підтримку отримує від родичів. Позивач не має можливості перебувати на обліку в управлінні соціального захисту населення, оскільки повернулась із сином до України з закордону після виповнення дитині одного року, що позбавляє можливості отримувати допомогу по народженню дитини. Відповідач у добровільному порядку відмовився від свого обов`язку утримувати дружину під час догляду за малолітнім сином віком до трьох років, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та розгляд справи призначено на 25 березня 2025 року о 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року задоволено заяву представника відповідача адвоката Михайлової О.В. про участь у судовому засідання, призначеному на 25 березня 2025 року о 14 год в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 25.03.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Михайлової О.С. про витребування доказів задоволено. Витребувано від Акціонерного Товариства «Універсал Банк» інформацію щодо: підтвердження переказу грошових коштів з розрахункового рахунку ОСОБА_4 на особистий рахунок ОСОБА_1 ; підтвердження належності розрахункового рахунку ОСОБА_1 та щодо підтвердження зарахування на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за квитанціями. Розгляд справи відкладено на 10.04.2025.

Ухвалою суду від 27.03.2025 задоволено заяву представника відповідача адвоката Михайлової О.В. про участь у судовому засідання, призначеному на 10 квітня 2025 року о 10 год в режимі відеоконференції.

10.04.2025 у судовому засіданні суд постановив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення, визначивши дату та час його проголошення в судовому засіданні 14.04.2025 о 11 год. 15 хв.

Доводи учасників справи.

24.03.2025 відповідач через свого представника подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у Королівстві Іспанія було укладено договір від 24.01.2025 про сплату ОСОБА_4 коштів на утримання дитини у розмірі 600,00 євро на місяць, тобто ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання датини у розмірі достатньому для його життя в Україні. Вважає, що розміру аліментів, які сплачує ОСОБА_4 достатньо для забезпечення потреб дитини та матері, а саме: продукти харчування, одягу, та для відвідування розважальних та розвиваючих закладів для дітей, враховуючи вік та потреби дитини. Звертає увагу на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, при цьому ОСОБА_4 сплачує значно більший розмір аліментів, який перевищує встановлений законодавством розмір, оскільки 600 євро на дату подання відзиву складає 27 396 грн.

Відповідач також покликається на ч. 3 ст. 181 СК України, якою визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до 4.ч, 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зазначає, що не може надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки у ОСОБА_4 , є рідна бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка є пенсіонером за віком та є непрацездатною особою. Щодо обов`язку її утримання покликається на ст. 266 Сімейного кодексу України, відповідно до якої повнолітні внуки, правнуки зобов?язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги. На обґрунтування утримання бабусі зазначає, що ОСОБА_7 , перенесла операцію по видаленню щитоподібної залози, та згідно консультативного висновку від 07.03.2025, який виданий лікарем-терапевтом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медіко-санітарної допомоги» Жовтоводської міської ради має діагноз згідно якого пожиттєво повина приймати певні ліки. Оскільки пенсійних виплат ОСОБА_7 не вистачає для життєво необхідних ліків, ОСОБА_4 допомагає та підтримує свою бабусю фінансово, розмір допомоги не є стабільним, чітко визначеним, і складає 300 - 500 євро на місяць. Також відповідач зауважує, що ОСОБА_4 мешкає у Королівстві Іспанія та має винаймати житлове приміщення у АДРЕСА_1 та сплачувати орендну плату у розмірі 700 євро на місяць.

Щодо відсутності доходів позивача зауважує, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вже два роки, на теперішній час у Дніпропетровській області, а саме у м. Кам`янське (де мешкає позивач) вже працюють комунальні дошкільні заклади де може перебувати дитина, тобто ОСОБА_1 може знайти роботу, працювати дистанційно, неповний робочий день, позмінно. Коштів, які щомісяця ОСОБА_4 переводить на розрахунковий рахунок позивача у розмірі 600 євро більше ніж достатньо на щомісячне утримання, тому вважає, що у задоволені позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити.

08.04.2025 позивач подала відповідь на відзив та зазначила, що аргументуючи свою правову позицію відповідач посилається на виконання ним своїх аліментних зобов`язань відносно малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому аналізуючи нормативні акти Сімейного кодексу України, які регулюють зобов`язання батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а саме, статті 180, 181, 182 СК України, намагаючись їх пов`язати з відносинами подружжя по утриманню. При цьому позивач звертає увагу на те, що у неї не має підстав заперечувати зобов`язання відповідача на утримання їх малолітнього сина, при цьому вважає посилання відповідача у відзиві на позов про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, на нормативні акти, які регулюють зобов`язання батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, вважає коректними, оскільки такі покликання не стосується правовідносин щодо прав та обов`язків подружжя по утриманню. Наголошує, що намагання нав`язування суду використання для вирішення питання стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, норм, які регулюють правові зобов`язання батьків по відношенню до своїх дітей, не відповідає Сімейному кодексу України, який містить в собі спеціальні норми, регулюючі право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини (статті 77, 80, 84 СК України).

Щодо доводів відповідача на наявність домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про виплати на утримання ним їхнього малолітнього сина та наявність непрацездатної бабусі ОСОБА_7 , вважає такі доводи необґрунтованими. Звертає увагу суду на те, що домовленість між позивачем та ОСОБА_4 про сплату ним аліментів на дитину на користь матері оформлена 24 січня 2025 року в місті Еспартінас (Севілья) Іспанія, як частина нормативної угоди, необхідність якої виникла після агресивного нападу ОСОБА_4 на позивачку, спричинення їй тілесних ушкоджень 03.12.2024 року за місцем сумісного проживання в місті Еспартінас (Севілья) і неможливості її з сином проживання сумісно з відповідачем через його агресивну поведінку. Звертає увагу суду, що нормативна угода затверджує тільки аліменти на дитину в розмірі 600 євро на місяць. Ніяких угод між нею та відповідачем щодо її утримання до досягнення сина трирічного віку не існує.

Щодо утримання відповідачем непрацездатної бабусі ОСОБА_7 , позивач звертає увагу суду на те, що надані відповідачем докази на таке утримання не можуть бути враховані, оскільки такі докази не підтверджують ні родинні стосунки відповідача з зазначеною особою, ні надання їй допомоги. Також звертає увагу суду на некоректне посилання відповідача на статтю 266 СК України, оскільки відповідач не довів відсутність у бабусі дітей, які мають обов`язок утримувати своїх батьків. Просить суд врахувати, що не можна вважати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог лише наявність людини пенсійного віку, яка страждає на низку захворювань.

Щодо покликання відповідача на те, що позивач може відправити дворічного сина в комунальний дошкільний заклад та працевлаштуватись, що звільнить відповідача від обов`язку по утриманню дружини, зазначає, що такі покликання не відповідають вимогами закону, оскільки стаття 84 частина 4 СК України передбачає, що право на утримання має також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відтак вважає, що нею надані суду докази на підтвердження її права на утримання від чоловіка як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, а відповідачем неможливість такого утримання не спростована.

09.04.2025 відповідач через свого представника подав заперечення на відзив у якому зокрема звернуто увагу на те, що Договір на сплату аліментів від 24.01.2025 року укладено у простій письмовій формі, а як зазначено у ч. 1 ст. 189 Сімейного кодексу України договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не засвідчений у нотаріальному порядку, тому можна вважати, що перекази які щомісяця здійснює ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 600,00 євро є добровільними. Водночас звертає увагу суду, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, натомість ОСОБА_4 сплачує значно більший розмір аліментів, який перевищує встановлений законодавством розмір. Також зазначає про достатньо близькі відносини із його бабусею та про те, що він вважає своїм обов`язком надавати їй допомогу, враховуючи її стан здоров`я і той факт, що вона є непрацездатною особою. Покликаючись на норми ст.ст. 9, 84, 141, 180-184, 189, 266 Сімейного кодексу України, відповідач зазначає, що задоволення позову про стягнення аліментів у судовому порядку є можливим лише у випадку відсутності добровільної домовленості про сплату аліментів між батьками дитини та ненадання дитині утримання. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що грошових переказів, які щомісяця здійснює ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 600,00 євро є недостатньо для належного проживання та утримання дитини та самої ОСОБА_1 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог, вважала їх необґрунтованими з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, заслухавши позиції учасників справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

За ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відносини щодо утримання чоловіка та дружини регулюються главою 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню».

Згідно з ч.1, ч.4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

16.08.2019 між сторонами ОСОБА_10 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16.08.2019 Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 996 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Торрев`єва провінція Аліканте, Королівство Іспанія, згідно свідоцтва з книги реєстрації актів цивільного стану м.Троррев`еха №ВО529078/22-№ВО529080/22 від дати 05/06/2024 (а.с.6-10).

Згідно довідки № 536/1-328 від 23.07.2024, виданої Генеральним консульством України в Барселоні, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з рішенням Генерального консульства України в Барселоні від 23 липня 2024 року набув громадянство України на підставі пункту 1 частини 1 статі 7 Закону України «Про громадянство України. Відповідно до законодавства України, зазначена особа є громадянином України з 15 березня 2023 року (а.с. 11).

Згідно Акту про підтвердження проживання від 15.02.2025 №008/3/3, виданого квартальним комітетом №3 Дніпровського району, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають за адресою АДРЕСА_2 з 29 січня 2025 року і на даний час (а.с.12).

Обставина щодо проживання сина разом з матір`ю ОСОБА_1 не заперечується відповідачем.

Згідно Нормативної Угоди, яка була укладена між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в м. Еспартінас, 24 січня 2025 року, сторонами було погоджено п`ять положень (далі Нормативна Угода, Договір) (а.с. 35-39).

Згідно п`ятого положення Нормативної Угоди «Аліменти» погоджено, що батько буде сплачувати на рахунок, вказаний дружиною, суму в розмірі 600 євро на місяць в якості аліментів на утримання дитини. Ця сума виплачуватиметься протягом п`яти днів кожного місяця і підлягає щорічному перегляду відповідно до зростання індексу споживчих цін, що публікується Національним інститутом статистики.

Переказ грошових коштів з розрахункового рахунку ОСОБА_4 , на особистий рахунок ОСОБА_1 , підтверджується квитанціями № 78Н8-Р0СХ-458В-АЗХТ від 13.12.2024 на суму 300 євро; № 568Н-Т955-1Р51-ХЗЗН від 01.01.2025 на суму 200 євро; № Е97М-9787-Н385-Р6ТХ від 03.02.2025 на суму 600 євро; № С3АХ-Р636-НСАХ-НК44 від 03.03.2025 на суму 600 євро; № 9НВА-0878-4Р9К-Т9НК від 04.04.2025 на суму 600 євро (а.с. 46-49, 81).

Сторони у судовому засіданні підтвердили, що перерахунок коштів у сумі 200 та 300 євро здійснено ОСОБА_4 на виконання рішення суду Королівства Іспанії у зв`язку із обставинами, які стались 03.12.2024 року за місцем сумісного їх проживання в місті Еспартінас (Севілья).

Згідно наданої інформації на ухвалу суду про витребування доказів, АТ «Унівверсал Банк» листом від 07.04.2025 БТ/Е-2324, підтверджено платежі з розрахункового рахунку ОСОБА_4 та зарахування платежів на особистий рахунок ОСОБА_1 по запитуваних квитанціях (а.с.83).

Позивач та представник відповідача у судовому засіданні підтвердили, що виплати у розмірі 600 євро здійснюються на виконання Нормативної Угоди. При цьому, представник відповідача, заперечуючи щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дружини, посилається на те, що виплата у сумі 600 євро на підставі Нормативної Угоди, яка укладена між сторонами та не посвідчена нотаріально, не може вважатись, як сплата аліментів лише на дитину, оскільки ці кошти включають також і утримання дружини.

Разом з тим, суд враховує, що положенням п`ятим Нормативної Угоди, яка була укладена між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погоджено, що батько буде сплачувати на рахунок, вказаний дружиною, суму в розмірі 600 євро на місяць в якості аліментів саме на утримання дитини. При цьому, вказана угода не передбачає жодних положень, які б підтверджували те, що визначена сума аліментів, включає також і утримання дружини.

Як установлено судом, відповідач є батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає разом із матір`ю; позивачка не працює, так як доглядає за сином; виплат на дитину не отримує, оскільки повернулась із сином до України з закордону після виповнення дитині одного року, що позбавляє можливості отримувати допомогу по народженню дитини, отже ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги від чоловіка-батька дитини, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Як зазначалось вище, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, а тому посилання представника відповідача на відсутність у позивача потреби в матеріальному утриманні не заслуговують на увагу та не приймаються судом.

Крім того, як на підставу неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна бабуся, яка потребує фінансової підтримки, оскільки її пенсійних виплат не вистачає для придбання життєво необхідних ліків, тому відповідач підтримує її фінансово, розмір допомоги не є стабільним, чітко визначеним, і складає 300-500 євро на місяць.

На підтвердження перебування на утриманні відповідача його бабусі надано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , консультативний висновок від 07.03.205, виданий лікарем-терапевтом НКП «Центр первинної медіко-санітарної допомоги» Жовтоводівської міської ради; довідку про розмір отриманої у 2024 році ОСОБА_7 пенсії та чеки про придбання ліків (а.с.40-45).

Так, статтею 266 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, стороною відповідача не надано суду доказів, які б підтверджували виникнення у ОСОБА_4 обов`язку утримувати ОСОБА_7 . Саме лише покликання відповідача на вказані обставини не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_7 потребує від ОСОБА_4 матеріальної допомоги, а також що надання такої допомоги погіршує матеріальне становище відповідача. При цьому, надані відповідачем чеки на придбання ліків, жодним чином не підтверджують, що саме ним надаються кошти для їх придбання.

Надані відповідачем докази, які на його думку вказують на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина віком до трьох років, не спростовують встановлені судом фактичні обставини, а обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують доводів позивача.

Також не може залишитися поза увагою суду і те, що матеріали справи не містять відомостей про фактичні доходи відповідача, зокрема відповідачем до суду не надано доказів розміру його доходів, що б підтвердило те, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, при вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що ОСОБА_4 є особою працездатного віку, як зазначив представник відповідача у судовому засіданні офіційно працевлаштований, та під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не спроможний надавати таку допомогу дружині.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує, що відповідач сплачує кошти на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з 25 лютого 2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 14.04.2025.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА