Справа № 346/6216/24
Провадження № 2/346/501/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Сольського В.В.

за участю секретаря сдового засідання Біди Ю.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Коломиї цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2024 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 06 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою укладено угоду № 200497102, щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 15 519,87 грн, які відповідачка зобов`язувалася повернути.

Вказував, що 20.07.2020 позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачкою.

Позивач зазначав, що станом на 18 жовтня 2024 року розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 39 181,89 грн, з яких 13 700,13 грн заборгованість за кредитом, 25 481,76 грн заборгованість за відсотками.

Тому просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати, розгляд справи проводити у відсутності представника банку.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року відкрито провадження в справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, її представник адвокат Бежук С.М. подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що у в позовній заяві позивач вказує на те, що в позовній заяві представник посилається на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 по справі № 910/11298/16, згідно якої вирішено:

- застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2;

- визнати відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу:

- визнати недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2;

- визнати відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.

Представник вказує, що з моменту укладення по 01.07.2021 (час набрання законної сили постановою Північного апеляційного господарського суду по справі № 910/11298/16) були чинними договір факторингу № 1905 від 19.05.2016, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда», відповідно до якого банк відступив право вимоги за кредитними договорами, та договір факторингу № 1 від 20.05.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905.

Зазначає, що станом на 17.12.2018 відповідачкою було повністю погашено заборгованість за договором № 200497102 від 06.04.2016, укладеним нею з ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на користь ТзОВ «ФК ФАГОР», яке на той час було єдиним законним кредитором по вказаному договору. Дана обставина підтверджується довідкою від 17.12.2018 виданою ТзОВ «ФК ФАГОР».

Отже, фактично відсутні підстави для стягнення заборгованості із Відповідачки, так як зобов`язання по кредитному договору були виконані нею в повному обсязі перед законним на час їх виконання кредитором, а тому вона є неналежним відповідачем.

Крім того вважає, що пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України і причини пропуску цього строку, наведені в позовній заяві, не є поважними.

Фактично право вимоги виникло у Позивача 01.07.2021 дата вступу в законну силу постанови Північного апеляційного господарського суду по справі № 910/11298/16. Тобто, отримавши на початку 2023 року оригінали кредитних договорів, Позивач мав достатньо часу для звернення до суду за захистом свого порушеного права в межах встановленого законом трьохрічного строку. Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою лише 18.11.2024, тобто майже через два роки після отримання оригіналів вказаних ним кредитних договорів. Тобто, пропуск строку звернення до суду допущено внаслідок зволікань самого Позивача.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання позивача на пропуск строку позовної давності з причин дії обмежень карантинного характеру та запровадження в Україні воєнного стану. Позивач не вказує яким чином дані обставини могли вплинути на пропуск ним строку звернення до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.10.2021 у справі № 359/4206/19 наголошено, що вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності, необхідно врахувати, що поважними визнають лише ті обставини, які є об`єктивно не непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.

Тому в задоволенні позову просить відмовити, розгляд справи проводити в його та відмповідачки відсутності.

Суд, дослідивши зібрані матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 26.12.2018 року відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 внаслідок чого змінила прізвище зі " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " (а.с. 63).

06.04.2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником котрого є ТзОВ "Діджи Фінанс", та відповідачкою, як Позичальником було укладено кредитну угоду № 200497102 на підставі поданої заяви ОСОБА_2 щодо кредитування (Кредитний договір), за умовами якої відповідачка отримала кредит на умовах повернення, платності строковості, у розмірі 15519,87 гривні, з встановленим строком кредитування з 06.04.2016 по 06.04.2018 року, строком на 24 місяці, зобов`язавшись повернути позику у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитом.

Сторонами по вказаному кредитному договору було обумовлено розмір процентної ставки за кредитом: 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: - 0% з першого місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії; разова комісія за видачу кредиту: 0%; сукупна вартість кредиту: 30,94% річних. Графік платежів: щомісячний платіж 541 грн.

20.07.2020 року ТзОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів, що підтверджено наданою його копією та згідно із яким ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги у тому числі до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором 200497102 від 06.04.2016 на загальний залишок заборгованості 39181,89, із яких: 13700,13 грн. за тілом кредиту; 25481,76 заборгованість за доходами. Зазначені обставини підтверджено витягом з додатку реєстру боржників до договору факторингу (а.с. 41).

Згідно із наданою довідкою ТзОВ «Фагор» від 17.12.2018, зазначене Товариство повідомляє, що ОСОБА_2 станом на 04.11.2019 заборгованість за договором №200497102 від 06.04.2016 погашено у повному обсязі та договір закритий.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, визнано ТзОВ «Діджи Фінанс» єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за кредитним договором №200497102 від 06.04.2016, який було укладено із відповідачем.

Позивач зазначив, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №200497102 від 06.04.2016, внаслідок чого у неї існує заборгованість станом на 18.10.2024, а саме: 39181,89 гривні за кредитом, з яких: 13700,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25481,76 гривень - заборгованість за відсотками, а також відповідачу нараховані суми збитків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, з урахуванням 3% річних 3530,24 гривень, інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 17091,86 гривень. Разом сума заборгованість відповідача складає 59803,99 гривні.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 06.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 200497102 щодо кредитування, відповідно до умов якої Позичальнику надано на умовах повернення, платності, строковості кредитні кошти в сумі 15519,87 грн.

Відповідачка у відзиві не заперечила факт отримання таких коштів.

20.07.2020 ТзОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7 БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону).

Вказані обставини встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої ТзОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі й за спірним кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.

Вважаючи себе належним новим кредитором ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_2 .

Відповідачка у обґрунтування своїх заперечень щодо пред`явлених позовних вимог, надала довідку, видану ТзОВ «ФК «Фагор» згідно якої вказано про погашення нею заборгованості по договору №200497102 від 06.04.2016 станом на 17.12.2018 у повному обсязі та закриття договору як виконаного.

Як вбачається з наданої ОСОБА_2 зазначеної довідки про відсутність боргу, ТзОВ «ФК «Фагор» також повідомляє останню, що станом на 17.12.2018 ТОВ «ФК «Фагор» є єдиним законним кредитором за кредитим договором №200497102, наданим ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідачка знаючи про те, що первинний кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» відступив право вимоги по укладеному нею із банком кредитному договору від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Плеяда», а від ТОВ «Плеяда» до нового кредитора ТзОВ «Фагор», здійнила сплату по зобов`язаннях, які виникли за кредитним договором 200497102 на рахунок ТзОВ «ФК «Фагор».

Відтак, суд вважає, що відповідач, діючи в добросовісний спосіб, як боржник за кредитним договором, сплатив наявну заборгованість, що стало підставою для закриття кредитного договору як виконаного.

Крім того, суд зазначає, що станом на здійснення погашення боржником кредитної заборгованості, тобто до 17.12.2018, діяв укладений договір факторингу № 1905 від 19.05.2016, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України до ТзОВ «ФК «Фагор» перейшло право вимоги, про що боржник був належним чином повідомлений і на виконання своїх зобов`язань, остання сплатила зазначеному товариству як новому кредитору заборгованість по вказаному кредитному договору.

Суд вважає, що всі подальші обставини, в тому числі і судові справи, пов`язані з розглядом позову ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «ФК «Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стало рішення про зобов`язання ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договорів факторингу, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідача обов`язку по сплаті кредитної заборгованості.

Відтак, станом на час виконання своїх кредитних зобов`язань, а саме станом на 17.12.2018 ТзОВ «Діджи Фінанс» ще не набуло прав вимоги за цим договором, а подальше визнання останнього єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» не може нівелювати факт виконання відповідачем свого обов`язку, як позичальника та слугувати підставою для повторного стягнення з відповідача даної кредитної заборгованості.

Щодо заяви позивача про поновлення строку позовної давності та зауважень відповідача у відзиві щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.02.2022 у справі № 758/10335/16-ц

Таким чином, оскільки судом було надано правову оцінки обставинам справи, як наслідок встановлено безпідставність позовних вимог ТзОВ «Діджи Фінанс» до відповідача, відтак суд не вирішує питання щодо застосування строку позовної давності чи його поновлення, як підставу для відмови у позові позивачу.

На підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

У відзиві відповідачка заявляє, що нею понесено судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 12 000 грн, що складаються з витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесення нею витрат надано договір про надання правничої допомоги від 24.02.2025 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 27.03.2025 року на суму 12 000 грн.

Суд справедливим та співмірним розміром витрат на правничу допомогу у даній справі вважає суму 4 000 грн, які підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200497102 від 06.04.2016 року, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 4 000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, 04112, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя: Сольський В. В.