У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2025 року місто Київ

справа №359/7125/23

провадження№22-ц/824/1997/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі,- ОСОБА_1 , подану адвокатом Шелудько Людмилою Григорівною,

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Борця Є.О.

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Бориспільської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Лазоренко Л.Є. про визнання права власності на частку в домоволодінні.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 , якій належало домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що за час свого життя спадкодавиця не склала заповіт, після її смерті спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належали ОСОБА_4 , який був сином ОСОБА_3 , а також її онук ОСОБА_2 , який набув право на спадкування за правом представлення після смерті його батька ОСОБА_5 . Вони своєчасно подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. У такий спосіб кожний спадкоємець у встановленому порядку прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та набув право власності на 1/2 частку в спадковому домоволодінні. У зв`язку з тим, що за спадкоємицею не було зареєстровано право власності на цей об`єкт нерухомого майна, позивач позбавлений можливості отримати в позасудовому порядку свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 8 листопада 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_6 про заміну первісного відповідача належним відповідачем задоволено. Замінено Бориспільську міську раду на ОСОБА_4 та залучено його до участі у розгляді цивільної справи в якості належного відповідача.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2024 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Лазоренко Л.Є., про визнання права власності на частку в домоволодінні.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Шелудько Л.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який успадкував після смерті своїх батьків 5/8 частин будинку по АДРЕСА_1 , що є спадковим майном після його смерті.

ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_4 , оскільки прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа.

ОСОБА_7 вважає, що має право оскаржити в апеляційному порядку рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2024 року, так як без її участі суд вирішив питання про її права.

Відповідач у справі ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 знаходиться у матеріалах справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги цей доказ та ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 листопада 2023 року змінив Бориспільську міську раду на ОСОБА_4 та залучив його до участі у розгляді цивільної справи в якості належного відповідача. Тобто залучив до участі у розгляді справи в якості належного відповідача померлу особу.

Чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла, та правоздатність якої відповідно до вимог ст. 25 ЦК України припинено, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, провадження у справі в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача, який на час звернення з позовом до суду вже помер, підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1.ст.255 ЦПК України.

В судове засіданні не з`явилася третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Лазоренко Л.Є., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету учасника, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у її відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шелудько Л.Г. доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити апеляційну скаргу. В судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 має право на спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , якому за життя належало право на 5/8 частин домоволодіння, оскільки останній успадкував частку після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Куксюк А.Л. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. В судовому засіданні пояснив, що оскаржуваним рішенням питання про права ОСОБА_1 як спадкоємиці ОСОБА_4 не вирішувалися.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися до суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 2- 4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010 Верховний Суд дійшов висновку, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, при чому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначила, що вона є спадкоємицею після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який успадкував після смерті своїх батьків 5/8 частин будинку по АДРЕСА_1 , що є спадковим майном після його смерті. ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_4 , оскільки прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вважає, що ухвалене рішення у цій справі стосується її прав.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на частку домоволодіння, посилаючись на те, що у грудні 2013 року померла його бабуся ОСОБА_3 , якій належало домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що за час свого життя спадкодавиця не склала заповіт, після її смерті спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належали син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та онук - ОСОБА_2 , який набув право на спадкування за правом представлення після смерті його батька ОСОБА_5 .. Вони вчасно подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Кожен спадкоємець у встановленому порядку прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та набув право власності на 1/2 частку в спадковому домоволодінні. У зв`язку з тим, що спадкоємицею не було зареєстровано право власності на цей об`єкт нерухомого майна, позивач був позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Просив визначити право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

В матеріалах спадкової справи №406/2004, заведеної після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня інформація про те, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після смерті ОСОБА_8 спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належала ОСОБА_3 , яка була дружиною спадкодавця. 27 жовтня 2004 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, ОСОБА_3 подала до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У такий спосіб вона своєчасно у встановленому порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 , та набула право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру №36168273 від 20 грудня 2013 року вбачається, що за життя ОСОБА_3 не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належав ОСОБА_4 , який був сином спадкодавиці. Ще одним сином ОСОБА_3 був ОСОБА_5 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач ОСОБА_2 був сином ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 помер ще до смерті матері ОСОБА_3 , позивач також набув право на спадкування після її смерті за правом представлення. 20 грудня 2013 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, ОСОБА_4 подав приватному нотаріусу Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. заяву про прийняття спадщини. 12 березня 2014 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, ОСОБА_2 також подав приватному нотаріусу Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. заяву про прийняття спадщини. Тобто кожен зі спадкоємців своєчасно у встановленому порядку прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та набув право на частку у праві власності на домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в липні 2023 року звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 після смерті своєї баби.

Предметом позову у цій справі є визнання за спадкоємців права на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що кожен зі спадкоємців, як син ОСОБА_4 , так і онук ОСОБА_2 , своєчасно у встановленому порядку прийняли спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та набули право власності на 1/2 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 . Право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 не було зареєстроване ні за ОСОБА_8 , ні за ОСОБА_3 . Ця обставина об`єктивно унеможливили отримання спадкоємцями, зокрема ОСОБА_2 , свідоцтва про право на спадщину за законом. З метою забезпечення здійснення позивачем спадкових прав суд визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2024 року, що оскаржує ОСОБА_1 , не містить у собі будь-яких висновків про права та/чи обов`язки останньої, яка є спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 , який успадкував після смерті матері права на частину спадкового майна. Доказів на підтвердження факту успадкування ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частки у праві власності на спадкове майно, апелянтом суду не надано. Відповідно відсутні підстави вважати, що частка ОСОБА_4 у праві власності на спадкове майно є більшою, ніж .

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням суду вирішені питання про права ОСОБА_1 не надано, отже, права заявника у даній справі, ніяким чином не порушуються.

Основним питанням при розгляді апеляційної скарги, особи, яка не брала участі у справі, на рішення суду, є питання щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси цієї особи.

Оскільки оскаржуваним рішенням питання про права та інтереси ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_4 , не вирішені, підстави для обговорення доводів апеляційної скарги щодо можливості закриття провадження у справі через те, що ОСОБА_4 помер задовго до порушення провадження у цій справі, відсутні.

Враховуючи, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 268, 362, 367, 368 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2024 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна ухвала складена 11 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус