РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Максимовської Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Безменка М.Є., звернувся у суд з позовом, який сформовано через систему «Електронний суд», до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № НАН0GK00000008 від 27.05.2021 р. в загальній сумі 272 820,73 грн., та понесені судові витрати.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № НАН0GK00000008 від 27.05.2021 р. ОСОБА_1 (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 303811.50 грн. на термін до 27.05.2041 р. Однак, через порушення зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка до теперішнього часу ним не погашена, в зв?язку з чим банк був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Відповідач - у поданому відзиві поти заявлених вимог заперечував, не оспорюючи факт укладання договору кредиту та отримання кредитних коштів, зазначив, що став порушувати умови договору, внаслідок збройної агресії РФ, що є форс мажорними-обставинами . Квартира, яка передана в іпотеку, для забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № НАН0GK00000008 від 27.05.2021 р. є пошкодженою, про що складений відповідний атк та звіт. Він звернувся до банку із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання за договором на підставі п.п.8-11 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування, що є підставою для відмови в задоволені позову.
Ухвалами суду провадження було відкрито , справа призначена до судового розгляду, ухвалено проведення заочного розгляду справи .

Рішенням суду від 21.03.2024 позовні вимоги задоволені.

Ухвалою суду від 06.12.2024р. заочне рішення суду скасовано та розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

27.05.2021 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі позивач) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) укладено кредитний договір № HAH0GK00000008 (надалі Договір).

Згідно Договору, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 303811.50 грн. на термін до 27.05.2041 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 12 %річних, яка є змінною згідно п.1.2 договору , в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Кредит наданий на придбання нерухомості .

За п.2.3. договору позичальник зобов`язується до 27 числа кожного місяця з наступного місяця після укладання договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані кредитором проценти за користування кредитом, ануїтентними платежами в розмірі, відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом зарахування на рахунок.

Пунктом 2.5 договору передбачений порядок погашення заборгованості : прострочені проценти, прострочена сума кредиту, проценти до сплати, тіло кредиту.

За п.5.2.4. кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або іпотечним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору, кредитор зобов`язаний надати позичальнику кредит в порядку і на умовах, викладених в цьому Договорі.

Відповідно до п.п. 5.3.1, 5.3.2 Договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором; повернути кредит в сумі, вказаній у п. 1.1 цього Договору, в порядку та в строки, передбачені цим Договором, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом. У випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим Договором.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач, в свою чергу, починаючи з листопада 2022 р. став порушувати умови договору кредиту, що до сплати ануїтентних платежів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 20.10.2023р. становить 272820,73 грн. та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 253175,46 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 19645,27 грн., що підтверджується випискою по рахунку, який узгоджується із наданим банком розрахунком заборгованості та відповідачем не спростований.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6.3 договору, виконання позичальником вимоги кредитора щодо повернення суми кредиту та інших платежів відповідно до п. 5.2.4 цього договору повинно бути здійснено позичальником не пізніше 60 календарних днів з дати отримання ним такої вимоги.

За п.8.3 договору передбачено, що будь-які повідомлення, які направляються позичальнику в рамках цього договору, здійснюються у вигляді електронного листування, шляхом навалення інформації в ПК «Приват24» або у вигляді повідомлення шляхом направлення на адресу електронної пошти, що є письмовими повідомленнями та вважається поданими належним чином.

Наступний день від дати направлення такого повідомлення банком сторони вважаються моментом отримання такого письмового повідомлення позичальником та будь-які докази отримання (прочитання) такого повідомлення позичальником не потрібні. Крім того, позичальник зобов`язаний повідомити банк про зміну адреси електронної пошти чи будь-які інші зміни каналів зв`язку. Сторони домовились, що в разі неповідомлення позичальником про зміни каналів зв`язку, всі письмові повідомлення направлені банком позичальнику за попередньою електронною адресою чи інших каналів зв`язку , є такими, що отримані та прочитані.

Позивачем направлялась 04.07.2023р. в приват 24 відповідачу лист-вимога № 20.1.0.0.0/7-230627/12138 від 27.06.2023 р. щодо усунення порушень умов договору, проте відповідачем протягом 60 днів не було вжито заходів щодо усунення наявних порушень умов договору. З вказаною вимогою відповідач ознайомлений 06.07.2023р.

Відповідач, після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту та відсотків, протягом 60 днів її не виконав.

Проте під час перебування даної справи на розгляду в суді, згідно виписки по кредиту № НАН0GK00000008 від 27.05.2021 р., надано банком, на погашення заборгованості надійшли кошти , а саме в період з 20.04.2024р. по 01.11.2024р. на погашення відсотків в сумі 19645,27 грн. та погашення кредиту в сумі 33267,65 грн.

Отже, станом на час розгляду даної справи заборгованість відповідача за договором кредиту складається із суми тіла кредиту в розмірі 219907,81 грн., вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Щодо наявності договору страхування на який посилається відповідач, суд зазнає наступне.

27.05.2021р. між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та відповідачем був укладений правочин - поліс добровільного страхування.

Згідно п.п.4.1, 4.2 полісу предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов`язані з володінням користуванням і розпорядженням нерухомим майном, що є предметом іпотеки.

Страховик бере на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику/вигодонабувачу в межах страхової суми збитків, завданих внаслідок випадково знищення, випадкового пошкодження або псування нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Отже договір страхування стосується іпотечного нерухомого майна, проте даний спір виник із договору кредиту, який не охоплюється полісом страхування.

Також, відповідно до ч.1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частин першої, другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 910/9226/23 зазначив, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 912/3323/20).

Разом з тим, форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин (постанова Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21).

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

Однак, суду не надано сертифікату ТПП України стосовно засвідчення факту форс-мажорних обставин за договором кредиту.

Також суду не доведено наявності причинного зв`язку між введенням на території Україні воєнного стану та невиконання відповідачем умов договору кредиту.

Відповідно до пункту 8 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (далі - «Закон») у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів після його припинення чи скасування позичальник (особа, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представник (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) має право звернутися до кредитодавця або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів) (далі - заява про призупинення сплати грошового зобов`язання) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно (квартира, інше житлове приміщення в будівлі, приватний житловий будинок, садовий або дачний будинок, об`єкт незавершеного житлового будівництва) (далі - договір про споживчий кредит), що відповідає хоча б одній із таких ознак:

1) нерухоме майно, станом на день подання заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, розташоване на тимчасово окупованій території, визначеній пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", або на територіях активних бойових дій, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;

2) нерухоме майно пошкоджено внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Для цілей цього пункту під пошкодженим розуміється нерухоме майно, яке може бути відновлено виключно шляхом капітального ремонту чи реконструкції;

3) нерухоме майно знищено внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Для цілей цього пункту під знищеним розуміється нерухоме майно, відновлення якого шляхом поточного або капітального ремонту чи реконструкції є неможливим або економічно недоцільним.

Заява про призупинення сплати грошового зобов`язання підписується позичальником (його представником) власноручно або шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису та надається/надсилається кредитору в оригіналі, а документи, які відповідно до законодавства підтверджують факт пошкодження або знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації, оформлені відповідно до законодавства (далі - підтвердні документи), надаються/надсилаються кредитору в оригіналі або в нотаріально посвідчених копіях.

Згідно з пунктом 9 вказаного Закону кредитор звільняє позичальника за договором про споживчий кредит, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 1 пункту 8 цього розділу, від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання кредитором заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання кредитором заяви, на строк до дев`яностого дня включно після дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні або до дня подання підтвердних документів.

Позичальник (його представник), зазначений у цьому пункті, зобов`язаний подати кредитору підтвердні документи протягом 90 днів з дати завершення бойових дій або тимчасової окупації території, на якій знаходиться нерухоме майно. Кредитору забороняється вимагати від позичальника подання будь-яких інших документів, крім підтвердних документів. Кредитор після отримання у визначений цим пунктом строк підтвердних документів звільняє позичальника від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів) на строк до дати відновлення сплати грошового зобов`язання, визначеної пунктом 11 цього розділу.

У разі неподання позичальником (його представником) у визначений цим пунктом строк підтвердних документів кредитор має право вимагати відновлення сплати грошового зобов`язання, яке було наявне станом на 24 лютого 2022 року, відповідно до умов договору про споживчий кредит.

У відповідності до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року та зареєстрований за № 1668/39004, у період з 24 лютого по 15 вересня 2022 року Харківська міська територіальна громада була у переліку громад, які розташовані у зоні бойових дій. Проте із 15 вересня 2022 року і по сьогодні вона віднесена до громад у зоні можливих бойових дій.

Враховуючи, що із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання відповідач звернувся до банку в грудні 2024 року, а також те, що з 15 вересня 2022 року і по сьогодні Харківська міська територіальна громада віднесена до громад у зоні можливих бойових дій, суд приходить до висновків , що для застосування в даному випадку пп.1 пункту 8 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» підстави відсутні, оскільки предмет забезпечення кредитного договору не знаходиться ані на тимчасово окупованій території, визначеній пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ані на територіях активних бойових дій, ані на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.

Згідно пункту 10 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Позичальник (його представник) за договором про споживчий кредит, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, розташоване на іншій території України, ніж зазначена у підпункті 1 пункту 8 цього розділу, подає підтвердні документи одночасно із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання.

Постановою КМУ від 19 квітня 2022 р. № 473 установлено, що акт обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації (акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації), складений відповідно до пункту 8-1 Порядку, затвердженого цією постановою, та/або звіт з технічного обстеження, складений відповідно до пункту 9 Порядку, затвердженого цією постановою, є документами, що підтверджують факт пошкодження або знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації для цілей реалізації положень пунктів 8-11 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування.

Суду надані акт обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ від 12.08.2022р., проведений комісією, відповідно до якого встановлено пошкодження будинку АДРЕСА_1 , а також звіт про результати обстеження технічного стану багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте суду не надано доказів пошкодження саме квартири позивача АДРЕСА_2 та не надано доказів взагалі укарання договору іпотеки, у встановленому законом порядку.

Більш того, наведені положення законну не є підставою для відмови в задоволені позову про стягнення заборгованості за договором кредиту.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом № НАН0GK00000008 від 27.05.2021 р. в розмірі 219907,81 грн.

Враховуючи, що в частині позовних вимог відмовлено, внаслідок сплати заборгованості під час розгляду справи в суді, судовий збір сплачений позивачем при зваренні із позов у суд, підлягає відшкодування в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст..12, 13, 19, 81, 141, 137, 141, 181, 263-265, 268, 272 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAH0GK00000008 від 27.05.2021 року у розмірі 219907 грн. 81 коп., а також судовий збір в сумі 3273 грн. 85 коп.

В інший частині, в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 11.04.2025р.

Суддя Н.М. Бородіна