Справа № 464/12/25
пр.№ 2/464/669/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі

головуючого судді Мички Б.Р.,

секретаря судового засідання Севери Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/12/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість зі сплати аліментів за Договором про сплату аліментів на дитину від 24.04.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, у сумі 71 400,00 грн, з яких 39 000,00 грн сума основного боргу, а 32 400,00 грн пеня.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачка ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . У шлюбі народилось дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.05.2018 року рішенням Сихівського районного суду м.Львова шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу доньки залишились проживати разом із позивачкою. На даний момент старша донька ОСОБА_4 є повнолітньою. 24.04.2023 року між позивачкою та відповідачем укладено та нотаріально посвідчено договір про стягнення аліментів на дитину - ОСОБА_5 -, яким визначено права та обов`язки сторін. Відповідач ОСОБА_2 належним чином виконував зобов`язання за договором до кінця листопада 2023 року. Починаючи з грудня 2023 року будь-яка оплата аліментів відповідачем припинилась. Станом на момент звернення позивачки до суду з цією позовною заявою існує заборгованість зі сплати аліментів 12 календарних місяців. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити та стягнути із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , що складаються із 39 000,00 грн суми основного боргу та 32 400,00 грн пені.

Ухвалою суду від 03.01.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.02.2025 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позов не визнає, виходячи з наступного. 23.02.2025 року відповідачем погашено заборгованість зі сплати аліментів за період з грудня 2023 року по грудень 2024 року в сумі 39 000,00 грн, а отже станом на сьогодні заборгованість по сплаті аліментів відсутня. До відзиву на позовну заяву відповідач додав платіжну інструкцію про зарахування коштів, де отримувачем є позивачка ОСОБА_3 . Посилаючись на ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України та на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі 661/905/19, відповідач зазначає, що на боржника покладений обов`язок сплатити неустойку (пеню) у разі винекнення заборгованості зі сплати аліментів лише за нявності його вини. Крім того, неустойка є санкцією за ухилення від сплати аліментів, яким слід вважати дії винної особи спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з нього на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахувані аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Вказує, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів наявності вини відповідача щодо прострочення сплати аліментів та належним чином не обгрунтовано правових підстав для стягнення неустойки з відповідача за прострочення сплати аліментів, а тому не доведено наявності умислу на ухилення від сплати аліментів. Враховуючи те, що для стягнення пені необхідним є існування заборгованості зі сплати аліментів та те, що станом на сьогодні заборгованість відсутня то відсутні і підстави для стягнення неустойки.

Представником позивачки ОСОБА_1 24.03.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій остання додатково, із покликанням на обставини, зазначені у позовній заяві, просила задовольнити позов. Крім того, враховуючи те, що відповідачем було погашено заборгованість за сумою основного боргу по сплаті аліментів в розмірі 39 00,00 грн, станом на 31.12.2024 року неоплаченою залишилась пеня в розмірі 32 400,00 грн та на момент подання відповіді на відзив виникла нова заборгованість зі сплати аліментів за лютий і березень 2025 року в розмір 6 000,00 грн.

Позивачка у судове засідання 08.04.2025 року не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце такого.

Представник позивачки в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу по аліментах в сумі 39 000,00 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору. Решту частину позовних вимог підтримала та просила задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач у судовому засіданні надав суду для долучення до матеріалів справи копію платіжної інструкції про зарахування коштів на рахунок позивачки щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки за січень, лютий та березень 2025 року. Просив відмовити у задоволені позову.

Ухвалою суду від 08.04.2025 року заяву представника позивачки задоволено та закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу по аліментах у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 29.08.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. У шлюбі у них народилось дві доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.05.2018 року, що набрало законної сили 15.06.2018 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком неповнолітньої ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_2

24.04.2023 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про сплату аліментів на дитину, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничною У.В. та зареєстровано в реєстрі за №677. Згідно п.1.1. на виконання обов`язку матеріально утримувати дитину батько зобов`язується сплачувати матері аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , в розмірі 3 000,00 грн щомісяця шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок. Відповідно до п.1.4. мати має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про сплату аліментів сума заборгованості становить 71 400,00 грн, що складається із суми основного боргу в розмірі 39 000,00 грн та суми нарахованої пені в розмірі 32 400, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Нормою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 1 ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину, правовідносини, що виникли між сторонами мають договірний характер, а отже регулюються не лише нормами Сімейного кодексу України, а й загальними положеннями Цивільного кодексу України про правочини та договори.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено п.3 ч.1 ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрем а сплата неустойки.

Частинами 1 та 2 ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не доведено відсутності його вини щодо прострочення сплати аліментів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути пеню зі сплати аліментів за договором про сплату аліментів в сумі 32 400,00 грн.

Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211 грн 20 коп. судового збору.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню зі сплати аліментів за договором про сплату аліментів на дитину від 24.04.2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничкою У.В., реєстр №677 в сумі 32400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2025 року.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий Богдан МИЧКА