Провадження № 2/161/358/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 квітня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

17.11.2024 представник Романенко М.Е. в інтересах ТзОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 11.04.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали угоду щодо кредитування №200500523, за умовами якої кредитодавець надав позичальнику у користування кредит в розмірі 13 513,88 грн., з встановленим строком користування з 11.04.2016 по 20.05.2017, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку, передбаченому цим договором.

ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020.

Відповідачка своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала, кредит не повернула, процентів за користування ним не сплатила, у зв`язку з чим у неї станом на 17.11.2024 утворилася заборгованість в розмірі 48 133,31 грн., з них: 11 163,26 грн. - тіло кредиту, 20 375,71 грн. - проценти за користування кредитом, 2 836,46 - 3% річних, 13 757,88 грн. - інфляційні витрати.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та покласти на неї судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.

Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 22.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні матеріали направлялися відповідачці за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

11.04.2016 ОСОБА_1 власноручно підписала заяву №200500526 (а.с. 31), в якій запропонувала (зробила оферту) ПАТ «Банк Михайлівський» укласти з нею, в тому числі, кредитний договір на таких основних умовах кредитування:

- тип позики - споживчий кредит;

- мета отримання кредиту - для фінансування власних потреб, які містять разовий та чітко визначений характер: на придбання товарів, зазначених в розділі 4 Заяви;

- сума кредиту - 13 513,88 грн.;

- строк кредиту: 730 днів, з 11.04.2016 по 11.04.2018;

- процентна ставка - 0,0001 % річних;

- щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2,25 %, починаючи з 13-го місяця дії договору;

- щомісячний платіж - 735 грн.;

- останній платіж - 737,60 грн.;

- дата платежу: 11 числа кожного місяця.

В заяві №200500526 від 11.04.2016 (п.п. 1.1-1.3, 1.5) ОСОБА_1 просила відкрити їй рахунок № НОМЕР_1 , надати кредит в сумі 13 513,88 грн., який зарахувати на зазначений рахунок, та в безготівковому порядку списати грошові кошти з цього рахунку на користь організації, зазначеної в розділі 6 Заяви - Ельдорадо (магазин НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

11.04.2016 ОСОБА_1 власноручно підписала Графік платежів до кредитного договору №200500526 (а.с. 34), яким визначено загальну суму платежів - 17 642,60 грн., кількість платежів - 24, розмір платежу - 735 грн. (останній платіж - 737,60 грн.), дату платежу - 11 числа кожного щомісяця.

11.04.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 13 413,88 грн., оплативши в її інтересах ТзОВ «Дієса» придбання товару, зазначеного в розділі 4 Заяви (касовий чек, а.с. 36 зворот).

20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) уклали договір про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 (а.с. 28-29), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором №200500526 від 11.04.2016 до ОСОБА_1 (витяг з додатку №1 до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, а.с. 38, платіжне доручення №25 від 09.07.2020, а.с. 30).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором №200500526 від 11.04.2016 становить 48 133,31 грн., з них: 31 538,97 грн. - заборгованість за кредитним договором, яка складається з 11 163,26 грн. - тіло кредиту та 20 375,71 грн. проценти за користування кредитом, 2 836,46 грн. - 3% річних, 13 757,88 - інфляційні втрати (дані позовної заяви, а.с. 2-6, розрахунок заборгованості, а.с. 40).

Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції закону станом на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції закону станом на момент укладення кредитного договору) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Щодо стягнення тіла кредиту

ПАТ «Банк Михайлівський» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір №200500526 від 11.04.2016.

На підставі цього договору відповідачка отримала кредит, взяла на себе зобов`язання повернути його, однак, не виконала такого зобов`язання.

В подальшому право вимоги за кредитним договром на підставі договору факторингу перейшло від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТзОВ «Діджи Фінанс».

А тому, позивач вправі вимагати повернення тіла кредиту в розмірі 11 163,26 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту слід задовольнити.

Щодо стягнення процентів за користування кредитом

Позивач заявив до стягнення проценти за користування кредитом в розмірі 20 375,71 грн., однак розрахунку заборгованості не надав.

Суд зауважує, що графіком платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, не передбачено обов`язку позичальника сплачувати проценти за користування кредитом. В склад ануїтетного платежу були включені суми погашення тіла кредиту, щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості та плати за підтвердження проведення платежів та стану заборгованості за кредитом за допомогою послуги sms-сервіс (а не процентів за користування кредитом).

Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом слід відмовити.

Щодо стягнення 3% річних

Позивач заявив до стягнення 3 % річних в розмірі 2 836,46 грн., надав розрахунок заборгованості (а.с. 40 зворот).

Суд перевірив цей розрахунок та не погоджується з ним з таких мотивів.

Суд вважає, що базою нарахування має бути сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 163,26 грн. (а не 31 538,97 грн.).

Позивач визначив період нарахування з 17.10.2021 по 15.10.2024 (1 095 днів).

Враховуючи приписи пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд вважає, що позивач вправі нараховувати 3 % річних по 23.02.2022 включно.

Суд, з урахуванням принципу диспозитивності, застосовує в розрахунку заборгованості період нарахування з 17.10.2021 по 23.02.2022, тобто 130 днів.

За розрахунком суду, сума 3 % річних, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 119,28 грн. (11 163,26 грн. (тіло кредиту) х 3 % річних / 365 днів х 130 днів (період прострочення)).

Отже, позовні вимоги про стягнення 3 % річних слід задовольнити частково, в розмірі 119,28 грн.

Щодо стягнення інфляційних витрат

Позивач заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі 13 757,88 грн., надав розрахунок заборгованості (а.с. 40).

Суд перевірив цей розрахунок та не погоджується з ним з таких мотивів.

Суд вважає, що базою нарахування має бути сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 163,26 грн. (а не 31 538,97 грн.).

Позивач визначив період нарахування з листопада 2021 року по вересень 2024 рок

Враховуючи приписи пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд вважає, що позивач вправі нараховувати інфляційні втрати по лютий 2022 року.

Суд, з урахуванням принципу диспозитивності, застосовує в розрахунку заборгованості період нарахування з листопада 2021 року лютий 2022 року.

За розрахунком суду, сума інфляційних втрат, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 487,46 грн. (11 163,26 грн. (тіло кредиту) х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 (індекси інфляції за відповідний період нарахування) - 11 163,26 грн. (тіло кредиту)).

Отже, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат слід задовольнити частково, в розмірі 487,46 грн.

VI.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (24,45 %) в розмірі 592,28 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Позивач заявив до стягнення 7 000 витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав договір про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024, додаткову угоду №26 від 15.02.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 9-12, 39). Такі витрати складаються з сум: 7 000 грн. - підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості.

Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження надання правничої допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правничої допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правничої допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо (постанова ВС від 01.10.2018 у справі №569/17904/17).

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова ВС від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правничої допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п. 4.4 договору про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін.

Під час розгляду справи у встановлений цивільно-процесуальним законодавством строк сторона позивача не надала суду ні доказів надання правничої допомоги (фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором), ні доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правничоїдопомоги (договору надання правничоїдопомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності (постанова Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20).

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідачку витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280, 284, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №200500526 від 11.04.2016 у загальному розмірі 11 770 грн. (одинадцять тисяч сімсот сімдесят гривень), з них: 11 163,26 грн. - тіло кредиту, 119,28 грн. - 3 % річних, 487,46 грн. - інфляційні втрати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір в розмірі 592,28 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструкота Ігоря Сікорського, 8; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного тексту заочного рішення суду - 01.04.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін