Справа № 697/386/25
Провадження № 2/697/441/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю: секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

представника позивача адвоката Нестерка І.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Нестерко Ігор Олександрович до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , позивач) в інтересах якого діє адвокат Нестерко І.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23.09.2024 між ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_1 укладено Договір позики між фізичними особами.

За умовами договору, позикодавець передав позичальнику безвідсоткову позику в сумі 306 288,00 грн. готівкою, а позичальник зобов`язаний повернути отриману суму в строки і в порядку, визначеному в договорі.

Відповідно до п. 2.2., 2.3. договору, позика повертається в національній валюті України готівкою, факт одержання позики підтверджується розпискою.

Згідно з п. 2.5. договору, повернення отриманих коштів здійснюється позичальником рівними частинами по 25 524,00 грн. щомісяця протягом періоду з 23.09.2024 по 27.10.2025, починаючи з 23.09.2024.

Належним підтвердженням повернення позичальником грошових коштів позикодавцю буде вважатися відмітка в відповідній графі таблиці, з зазначенням суми і дати повернення коштів та особистого підпису позикодавця (п. 2.6. договору).

За п. 2.7. договору, якщо позичальник відступить від строків визначених в графіку погашення заборгованості, вказаному в п. 2.5. цього договору більше ніж на 10 календарних днів, позичальник на письмову вимогу позикодавця зобов`язаний достроково повернути позикодавцеві всю суму грошових коштів, визначену в п. 1.1. договору, в строк не пізніше 10 календарних днів з дня направлення позикодавцем відповідної вимоги. При цьому належним доказом направлення вимоги є опис вкладення до цінного листа, направленого на адресу позичальника, з відміткою Укрпошти та/або накладна з зазначенням відправника та отримувача.

Відповідно до п. 2.8. договору, в разі якщо позичальник не поверне позику у встановлений в п. 2.5. договору строк, позикодавець вправі стягнути з позичальника заборгованість за цим договором в судовому порядку, в тому числі три відсотка річних, інфляційні витрати, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання буде вважатися розписка позичальника, котра знаходиться у позикодавця.

Позичальником порушено умови п.п. 1-3 графіку п. 2.5. договору щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 76 572,00 грн., що є порушенням умов договору та підставною для дострокового повернення всієї суми позики.

07.01.2025 на адресу позичальника цінним листом з описом за № 270 направлено вимогу про дострокове повернення позики, проте вимога залишена без задоволення. Станом на 27.01.2025 розрахунку за договором відповідачем не здійснено.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 306 288,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.24).

Позивач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Нестерка І.О.

Представник позивача адвокат Нестерко І.О. в підготовчому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, підтвердив свої боргові зобов`язання перед ОСОБА_2 та не заперечував проти стягнення з нього заборгованості в розмірі 306 288,00 грн.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору позики між фізичними особами від 23.09.2024, ОСОБА_2 (позикодавець) передає ОСОБА_1 (позичальник) безвідсоткову позику в сумі 306 288,00 грн. готівкою (а.с.9).

Відповідно до п. 2.1. договору, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 27.10.2025.

Відповідно до п. 2.3. договору, факт одержання позики підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики.

Відповідно до п. 2.5. договору, повернення отриманих коштів здійснюється позичальником рівними частинами по 25 524,00 грн. щомісяця протягом періоду з 23.09.2024 по 27.10.2025, починаючи з 23.09.2024.

Належним підтвердженням повернення позичальником грошових коштів позикодавцю буде вважатися відмітка в відповідній графі таблиці, з зазначенням суми і дати повернення коштів та особистого підпису позикодавця (п. 2.6. договору).

Відповідно до п. 2.7. договору, у випадку, якщо позичальник відступить від строків визначених в графіку погашення заборгованості, вказаному в п. 2.5. цього договору більше ніж на 10 календарних днів, позичальник на письмову вимогу позикодавця зобов`язаний достроково повернути позикодавцеві всю суму грошових коштів, визначену в п. 1.1. договору, в строк не пізніше 10 календарних днів з дня направлення позикодавцем відповідної вимоги. При цьому належним доказом направлення вимоги є опис вкладення до цінного листа, направленого на адресу позичальника, з відповідною відміткою Укрпошти та/або накладна з зазначенням відправника та отримувача.

Відповідно до п. 2.8. договору, в разі, якщо позичальник не поверне позику у встановлений в п. 2.5. договору строк, позикодавець вправі стягнути з позичальника заборгованість за цим договором в судовому порядку, в тому числі три відсотка річних, інфляційні витрати, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання буде вважатися розписка позичальника, котра знаходиться у позикодавця.

Відповідно до розписки від 23.09.2024, на виконання п. 2.3. договору позики між фізичними особами від 23.09.2024, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт із безконтактним носієм НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) взяв в борг від фізичної особи громадянина ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Придніпровським РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області 12.12.2014, місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) грошові кошти в розмірі 306 288,00 грн. Кошти в розмірі 306 288,00 грн. зобов`язується повернути не пізніше двадцять сьомого жовтня дві тисячі двадцять п`ятого року. Грошові кошти в сумі 306 288,00 отримані ним повністю, перераховані та перевірені, претензій не має. Надає ОСОБА_2 копії паспорта та ідентифікаційного коду, завірених власноручно. Даною розпискою підтверджує, що розписка написана ним особисто, у здоровому глузді та тверезій пам`яті, без будь-якого психологічного, фізичного тиску на нього, розуміючи всі наслідки її написання (а.с.10).

07.01.2025 позивач цінним листом направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення позики в розмірі 306 288,00 грн. (а.с.11).

Відповідач грошові кошти в сумі 306 288,00 грн. не повернув і даний факт не спростовується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 15-16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно загальних положень про правочини закріплених у Главі 16 Розділу IV Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори), і мають вчинятися у формі, встановленій законом (ст. 202 ЦК України). Зокрема, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі і сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦК України).

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (ст. 208 ЦК України).

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ст. 209 ЦК України).

В своїй постанові від 28.11.2018 по справі № 462/2589/14-ц (провадження № 61-39338св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України, дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Крім того, за змістом ч.ч. 3, 4 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

При вирішенні даного спору судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 визнав наявність боргових зобов`язань перед ОСОБА_2 в сумі 306 288,00 грн., будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення боргу перед позивачем, відповідачем суду не названо та не надано.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач зазначені в договорі позики між фізичними особами від 23.09.2024 та в розписці від 23.09.2024 грошові кошти позивачу не повернув, що також підтверджується самим відповідачем в судовому засіданні.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 від 08.01.2025, а тому є звільненим від сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (306 288,00 грн. х 1% = 3 062,88 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про стягнення коштів визнав та оскільки позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 1 531,44 грн. (3 062,88 грн. х 50% = 1 531,44 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Нестерко Ігор Олександрович до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 306 288,00 грн. (триста шість тисяч двісті вісімдесят вісім гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 531,44 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять одна гривня, 44 копійки).

Іншу частину судового збору в розмірі 1 531,44 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять одна гривня, 44 копійки) компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10 квітня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Б . К . Скирда