РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.,

секретаря - Желєвої Т.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Служби у справах дітей Житомирської міської ради про визначення місця проживання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що сторони по справі, шлюб між якими зареєстровано 15.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 .

З початку військової агресії в 2022 році відповідач із дитиною тимчасово виїжджали до Італії, що, у свою чергу, негативно позначилось на стосунках подружжя. На час звернення із позовом сторони перебувають у процесі розірвання шлюбу.

Позивач зауважує, що після повернення в травні 2022 року до України відповідач фактично ігнорує сімейні цінності, відкрито влаштовує своє особисте життя, самоусунулась від піклування про дочку.

Через постійні сварки дитина з вересня 2023 року припинила спілкування із матір`ю, стала замкненою, уникає зустрічей з однолітками. У зв`язку із наведеним позивач вимушений звертатись за отриманням психологічної та психіатричної допомоги. З 02.09.2024 року дитину переведено на сімейну форму навчання за рекомендацією психолога.

Позич звертає увагу, що дочка категорично відмовляється від спілкування із матір`ю, з огляду на окреме проживання батьків виключає можливість проживання із матір`ю. З травня 2024 року позивач із дитиною проживає у знайомих за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказуючи на спроможність забезпечити стабільні та належні умови піклування та виховання дитини, підкреслюючи значущу роль батька у житті дитини, позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Ухвало суду від 12.12.2024 року по справі відкрите загальне позовне провадження.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, позивачем ініційовано запит на визначення місця проживання дочки із ним.

Вирішуючи питання ґрунтовності заявлених вимог суд виходить з таких міркувань.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_2, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.04.2025 року № 448, інтересам дітей відповідає визначення місця проживання дитини із батьком.

За змістом висновку в провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання. Спеціалістами встановлено, що 20.01.2025 року шлюб між відповідними сторонами - батьками ОСОБА_3 , розірвано. У висновку вказується, що після того, коли ОСОБА_3 дізналась про плани батьків розірвати шлюб її психоемоційний стан погіршився настільки, що дитина не могла перебувати з матір`ю в одній кімнати, користуватись спільними з нею речами та предметами побуту. ОСОБА_1 був вимушений переїхати з ОСОБА_3 на постійне проживання до знайомих за адресою: АДРЕСА_1 . Додано, що за відповідним місцем проживання для дитини створено належні умови для виховання та розвитку дитини.

Працівниками служби в телефонному режимі запропоновано ОСОБА_2 взяти участь у роботі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради 25.03.2025 року та висловити свою думку. На засідання комісії ОСОБА_2 не з`явилась.

Методист з психологічної служби науково-методичного центру департаменту освіти міської ради після спілкування із дитиною зазначила, що в дитини дійсно спостерігається загострення психоемоційного стану, з матір`ю ОСОБА_3 спілкуватись категорично відмовляється.

За висновком органу опіки та піклування доцільним є визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 .

З метою забезпечення повного та об`єктивного дослідження доказів в судовому засіданні також була з`ясована думку неповнолітньої ОСОБА_3 , яка повідомила суду про фактичну неможливість спільно проживання із матір`ю.

На думку суду, вищевказане свідчить про відповідність якнайкращим інтересам дитини визначення місця проживання із батьком, що забезпечуватиме ознаки стабільності та передбачуваності, виявлятиме стійке середовище гармонійного розвитку.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 160, 161 СК України, ст.ст. 141, 258-273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визначити місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання їх батька - ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасники по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, ЄДРОПУ 25777327, адреса: м.Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2.

Суддя: Д.М.Лєдньов