Провадження №2/359/1274/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 02 грудня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано у ЗАГСІ адміністрації Фрунзенського району міста Мінська.

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб.

Ухвалою судді від 24 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті.

Сторони в у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02 грудня 2002 року між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який зареєстровано у ЗАГСІ адміністрації Фрунзенського району міста Мінська, актовий запис №2196. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія НОМЕР_1 від 27 грудня 2002 року.

Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу.

Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Керуючись ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112, СК України, ст. ст. 200,206,258,259,261,264, 265, 268,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_2 , зареєстрований 27 грудня 2002 року, в ЗАГСІ адміністрації Фрунзенського району міста Мінська, актовий запис №2196 розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чирка С.С.