Справа № 947/2093/25
Провадження № 2/947/1415/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Колодяжна Альвіна Валеріївна про розірвання договору довічного утримання,
Свої вимоги мотивував тим, що 03 червня 2024 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір довічного утримання (догляду), зареєстрований у реєстрі за №499 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною Альвіною Валеріївною. Згідно п. 1. зазначеного Договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого, ОСОБА_3 , зобов`язується забезпечувати ОСОБА_1 утримуванням та доглядом довічно. Зазначає, що з моменту укладання Договору і станом на день подання цієї позовної заяви до суду відповідач не здійснює матеріальне забезпечення з утримання позивачки, в порушення умов п. 1.7. Договору. Відповідач не надавав матеріальної допомоги у грошовому еквіваленті 6000 гривень у місяць, не забезпечував харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, та ліками позивачку. Відповідач не виконує по відношенню до позивачки взяті на себе зобов`язання, матеріальне забезпечення не сплачує згідно Договору, іншого матеріального забезпечення та утримання не здійснює.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 16.01.2025 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін на 19.02.2025 року на 11.00 год.
У зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання, призначене на 19.02.2025 року на 11.00 год. було відкладено до 18.03.2025 року до 10.00 год.
Ухвалою суду від 18.03.2025 року визнано обов`язковою явку у судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання особистих пояснень у справі та зобов`язано її з`явитись у судове засідання, призначене на 15.04.2025 року о 11:30 годині.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні, призначеному на 15.04.2025 року, позовну заяву підтримали та просили її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 пояснила, що попросила у знайомих знайти їй особу, яка б здійснювала за нею догляд, оскільки вона має вади зору. Так вона познайомилася з відповідачем, одразу вони уклали договір довічного утримання. ОСОБА_3 умови договору не виконував, один раз возив її до храму, один раз купував китайську їжу, суп і кашу. За весь період приходив чотири рази, потім повідомив, що квартира, в якій проживає позивачка належить йому. Позивачка попросила повернути ключі від квартири і відповідач їх повернув. Зазначала, що не бачила його вже більше півроку.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відзив на позов не подав.
Судова кореспонденція скерована на ім`я ОСОБА_3 повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Колодяжна Альвіна Валеріївна у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 03 червня 2024 року між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено Договір довічного утримання, зареєстрований у реєстрі за №499 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною Альвіною Валеріївною.
Згідно п. 1. Договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого, ОСОБА_3 зобов`язується забезпечувати ОСОБА_1 утримуванням та доглядом довічно. Квартира, що відчужується, має загальну площу 50,4 кв.м., складається з двох житлових кімнат, житловою площею 29,4 кв.м.
Згідно п. 7. Договору обов`язком Набувача (Відповідача) по наданню Відчужувачу отримання та догляду визначений у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання відчужуваній квартирі; забезпечення харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, ліками; вартість матеріального забезпечення сторонами визначено у розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень у місяць з урахуванням інфляції та індексації; набувач зобов`язаний у разі смерті Відчужувана поховати його.
Відповідно до п.9. Договору Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку не виконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 03.06.2024 року №381329244, сформованого приватним нотаріусом Колодяжною А.В., 1/1 квартири АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 , на підставі договору довічного утримання (догляду), серія та номер 499, виданий 03.06.2024 р.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 03.06.2024 року №381331409 квартира АДРЕСА_2 , перебуває у стані заборони на відчуження, обтяжувачем виступає ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання (догляду), серія та номер 499, виданий 03.06.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої ст. 749 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок набувача за договором довічного утримання та передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача.
Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивачем умови договору довічного утримання виконані у повному обсязі.
Як зазначено в позові, після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не виконував свої обов`язки взагалі, комунальні послуги не сплачував, їжею та ліками позивача не забезпечував, доказів зворотнього у судовому засіданні не надав.
Згідно із ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
В силу ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12. ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки відсутні докази, щодо належного виконання відповідачем своїх обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.
При ухваленні рішення суд звертає увагу, що відповідач у судове засідання не з`явився, доводів позивача не спростував, у зв`язку з чим суд з урахуванням дизпозитивності розглядає справу за наявними в ній доказами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.
Витрати на правову допомогу підтверджуються Договором про надання правової допомоги №347 від 12.12.2024 року, попереднім розрахунком згідно Договору про надання правової допомоги №347 від 12.12.2024 року, рахунком фактурою №1.
Витрати на професійну правничу складаються з: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції у суді першої інстанції 5000 грн.; пошук практик: районних судів 4000 гривень, написання позовної заяви 7000 гривень, участь у судових засіданнях 4000 гривень.
Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги підлягають задоволенню.
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; - суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення
Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 625, 756, 651, 653, 748, 749 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 263-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Колодяжна Альвіна Валеріївна про розірвання договору довічного утримання, задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 03 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною Альвіною Валеріївною, зареєстрований у реєстрі за № 499.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: О. М. Куриленко