ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/8610/23
Номер провадження 22-ц/818/930/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Кружиліної О.А., Яцини В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року в складі судді Довготько Т. М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Кристал Бук», про визнання авторського права та припинення порушення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Кристал Бук», про визнання авторського права та припинення порушення.

Позовна заява мотивована тим, що вона є кандидаткою медичних наук, доцентом, педіатром, дитячим пульмонологом, працювала на кафедрі пропедевтики педіатрії № 2 Харківського національного медичного університету з 2012 по 2023 рік, з 2017 по 2019 рік очолювала клінічну роботу кафедри, проводила клінічні та патологоанатомічні конференції на клінічній базі кафедри пропедевтики педіатрії № 2 в ОДКБ-1. Є авторкою більше ніж 35 наукових статей з педіатрії, 2 патентів на корисну модель.

У жовтні 2022 року нею було завершено створення твору під назвою «Про інтимне просто малюкам і дорослим», який було створено в рамках договору № 22/08/01-А про створення за замовленням і використання твору, укладеного з видавництвом ПП «Кристал Бук». Власником прав на твір відповідно до зазначеного договору є ПП «Кристал Бук». Автором ілюстрацій до твору та дизайну обкладинки є ОСОБА_3 , з якою вона працювала у постійній творчій взаємодії, ухвалюючи творчі рішення стосовно того, яких фрагментів тексту мають стосуватися ілюстрації, на чому має бути акцентовано увагу, вибору стилю виконання ілюстрації тощо. Твір є результатом її індивідуальної творчої праці, що містить низку творчих рішень, отже є об`єктом авторського права. Твір є зразком науково-популярної літератури, присвячений питанням статевого виховання малюка через просту та зрозумілу розповідь про будову тіла, фізіологічні процеси, гігієну, зачаття та появу малюка на світ, кордони тіла та безпечну поведінку. Твір призначений для читання дітьми від 5 до 9 років та їхніми батьками. Твір було підписано до друку з готового оригінал-макета та надруковано у ПП «Юнісофт» накладом 5000 примірників, що підтверджується вихідними даними друкованого Твору, виданню якого було присвоєно ISBN 978-617-547-386-3, після чого розпочалося розповсюдження.

Відповідачка є авторкою іншого науково-популярного видання під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке присвячене питанням статевого виховання дітей віком від 4 до 10 років та, як зазначено у вихідних даних надрукованого примірнику, «розповідає про дуже важливі речі - органи, які ми прикриваємо білизною».

Як зазначено у вікіпедії та на сайті www.sexinforia.com, який належить відповідачці, вона є український секс-педагог, експертка з сексуальної освіти, блогерка, колишня журналістка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтернеті на сторінці соціальної мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_3 яка належить відповідачці ОСОБА_2 , з`явився допис (пост), яким, зокрема, було поширено наступну інформацію: «А тепер про книгу. «Малечі про інтимні речі» вкрало видавництво ОСОБА_4 і Харківська лікарка ОСОБА_5 . Я завжди відстежую усі книжкові новинки по темі секспросвіти, щоб радити батькам нові видання, тож майже одразу побачила плагіат. Схожими були не тільки назва, анотація, оформлення обкладинки (вони навіть заокруглені куточки повторили), але й ілюстрації, структура, текст, підписи до малюнків. Звісно, слова переставлені місцями, у "плагіаті" додано розділ про вагітність і пологи, чого нема в «Малечі» …», що свідчить про невизнання відповідачкою авторського права позивачки на створений твір. Приналежність відповідачці зазначеної Facebook-сторінки, а також зміст вказаного посту підтверджуються Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 18 серпня 2023 року № 176/2023-Д та Звітом за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 18 серпня 2023 року №195/2023-ЗВ, складеними ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес».

Сторінка відповідачки на Facebook має 56 202 підписників. Відповідачка є також власником акаунту в Instagram (https://www.instsgram.com/sexinforia/), де зазначено, що ОСОБА_2 має 317 000 підписників. З появою вказаної вище публікації ОСОБА_6 , яку також було продубльовано на її акаунті в Instagram, до неї через мережу Facebook та в Instagram почали надходити, ймовірно від прихильників відповідачки, багаточисельні ненависницькі повідомлення із звинуваченнями в плагіаті, цькуванням та вимаганням знищити твір. Через це видавництву ПП «Кристал Бук» довелося прибрати її книгу з продажу до з`ясування всіх обставин. Станом на дату подачі цієї позовної заяви твір не знаходиться в цивільному обороті (не розповсюджується).

Вищевикладене змусило позивачку звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Зазначила, що її твір не містить плагіату та незаконних запозичень з книги відповідачки. Книги «Про інтимне просто малюкам і дорослим» та «Малечі про інтимні речі» є самостійними, незалежними один від одного творами.

Просила визнати за нею авторське право (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим»; припинити порушення її авторського права шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_7 твору ОСОБА_8 «Малечі про інтимні речі»; судові витрати покласти на відповідачку.

13 вересня 2023 року від ПП «Кристал Бук» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вказало, що позов підтримує, а також підтверджує, що з 12 липня 2023 року було змушене припинити продаж книги «Про інтимне просто малюкам і дорослим» у зв`язку з публічним звинуваченням через соціальні мережі з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 та видавництва у плагіаті.

18 вересня 2023 року від представниці відповідачки ОСОБА_2 адвоката Свиридової М.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивачку. Відзив мотивовано тим, що позовна заява не містить жодних доказів того, що авторське право позивачки на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим» є порушеним, оспорюється чи не визнається, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 авторського права є безпідставними і необґрунтованими. Положення норми ст. 278 ЦК України дають суду підстави заборонити розповсюдження лише відповідної інформації, яка готується до випуску у світ через публікацію у газеті, книзі, поширенні у кінофільмі, на радіо чи телебаченні. Отже, необхідною умовою для звернення до суду є факт порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи на час звернення до суду. Захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому, і щодо якого не відомо, буде воно порушено, чи ні. Таким чином, оскільки позовна вимога позивачки заборонити ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат нею твору «Малечі про інтимні речі» спрямована на майбутнє і не стосується вже порушених на цей час прав позивачки, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

19 вересня 2023 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позов, наполягала на оригінальності твору позивачки.

22 вересня 2023 року від представника позивачки адвоката Глотова С.О. надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги. Наголосив на тому, що обрані способи захисту прав є належними. Публічне звинувачення у плагіаті перешкоджає у здійсненні позивачкою свого суб`єктивного авторського права та порушує таке право, свідчить про його невизнання. Порушене авторське право позивачки може бути відновлено саме через позов про визнання права та припинення порушення шляхом заборони поширювати недостовірну інформацію про плагіат.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ПП «Кристал Бук», про визнання авторського права та припинення порушення відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання за позивачкою авторського права на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим», оскільки її авторство не оспорюється, у виданні належним чином зазначено всю інформацію, яка вимагається чинними стандартами та законодавством України, а саме, останній розворот Книги містить відомості про те, що автором є ОСОБА_1 , а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Крім того, обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права - шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат нею твору відповідачки «Малечі про інтимні речі» - не є ефективним засобом відновлення порушеного права, оскільки правопорушення відбулося, вже закінчене, та дія, яка створює загрози порушення права, вже вчинена, а тому такий спосіб захисту не відновить порушеного права позивачки.

15 грудня 2023 року на вказане рішення суду представник ОСОБА_1 адвокат Глотов С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка проти приналежності їй зазначеної Facebook-сторінки із викладеною там інформацією не заперечувала. Судом першої інстанції встановлено факт публічного невизнання відповідачкою суб`єктивного авторського права позивачки. Звинувачення в плагіаті ґрунтується на двох істотних елементах: поширення чужого твору повністю або в його частині, у незмінному або видозміненому вигляді; поширення чужого твору із зазначенням власного авторства. Судом на підставі висновку експерта встановлено, що її твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим» не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору відповідачки «Малечі про інтимні речі» за формою вираження, а тому не є плагіатом. Суд дійшов хибного висновку про неефективність обраного нею способу захисту прав шляхом заборони відповідачці поширювати недостовірну інформацію про плагіат нею твору «Малечі про інтимні речі». Відповідачка має достатньо велику аудиторію її сторінка на Facebook має 56 202 підписників, акаунт в Instagram має 317 000 підписників, тож заборона поширювати недостовірну інформацію про плагіат є ефективним способом захисту, адже протилежне може суттєво зашкодити її суб`єктивному авторському праву.

12 січня 2024 року від представниці відповідачки адвоката Свиридової М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення. Відзив мотивовано тим, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення, авторство позивачки на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим» не оспорюється. Пост відповідачки у мережі Facebook не містить інформації про невизнання авторства позивачки на вказаний твір. Обраний позивачкою спосіб захисту прав шляхом заборони поширення інформації не є належним та ефективним.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 - залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року залишено без змін.

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глотов С. О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень вказав неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не застосування низки висновків Верховного Суду.

У травні 2024 року представниця відповідачки адвокат Свиридова М. М. подала до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначила, що доводи касаційної скарги щодо неврахування судами попередніх інстанцій низки висновків, сформованих Великою Палатою Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, безпідставні, оскільки у вказаних справах характер спірних цивільних відносин між сторонами та фактичні обставини справи не є релевантними, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суддею Верховного Суду Тітовим М.Ю. викладено окрему думку у справі.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасник судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 10 квітня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 отримала 28 березня 2025 року (том 2, а.с.191);

Представник ОСОБА_1 адвокат Глотов С.О. отримав 20 березня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.186);

ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 01 квітня 2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (том 2, а.с.192-193), крім того про день, час та місце судового засідання ОСОБА_2 повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (том 2, а.с.189);

Представник ОСОБА_2 адвокат Свиридова М.М. отримала 20 березня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.187);

ПП «КРИСТАЛ БУК» отримало 20 березня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.185);

ОСОБА_3 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 01 квітня 2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (том 2, а.с.194-195), крім того про день, час та місце судового засідання ОСОБА_3 повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (том 2, а.с.190).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 серпня 2022 року між ПП «КРИСТАЛ БУК» в особі директора Лупіної А.І. (замовник) та позивачкою ОСОБА_1 (автор) укладено договір №22/08/01-А про створення за замовленням і використання Твору (а.с. 11-15 том 1).

Відповідно до розділу 1 Договору, замовник доручає, а Автор бере на себе виконання замовлення на створення твору під робочою назвою «Інтимний лікбез», українською мовою, обсягом 46 стор., та передає майнові права на твір, передбачені цим Договором, Замовнику. Термін виконання замовлення - до 24 жовтня 2022 року. Особисті немайнові права на твір, створений за замовленням, належать автору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтернеті на сторінці соціальної мережі Facebook, яка належить відповідачці ОСОБА_2 , надруковано допис (пост), яким поширено наступну інформацію: «А тепер про книгу. «Малечі про інтимні речі» вкрало видавництво ОСОБА_4 і харківська лікарка ОСОБА_5 . Я завжди відстежую усі книжкові новинки по темі секспросвіти, щоб радити батькам нові видання, тож майже одразу побачила плагіат". Схожими були не тільки назва, анотація, оформлення обкладинки (вони навіть заокруглені куточки повторили), але й ілюстрації, структура, текст, підписи до малюнків. Звісно, слова переставлені місцями, у "плагіаті" додано розділ про вагітність і пологи, чого нема в «Малечі». ...».

Належність відповідачці ОСОБА_2 Facebook-сторінки, а також зміст вказаного посту підтверджуються Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 18 серпня 2023 року №176/2023-Д та Звітом за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 18 серпня 2023 року №195/2023-ЗВ, складеними ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (а.с. 22-29, 30-41 том 1).

У матеріалах справи містяться примірники творів ОСОБА_1 «Про інтимне просто малюкам і дорослим» та ОСОБА_2 «Малечі про інтимні речі» (а.с. 16, 17 том 1).

Відповідно до висновку експерта № 162-01 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, що підготовлений для використання в судочинстві від 14 серпня 2023 року: «Ідея, тема та зміст творів ОСОБА_10 (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) та ОСОБА_11 (Малечі про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) є загальновідомими. Ілюстрації у творах ОСОБА_10 (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) та ОСОБА_11 (Малечі про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) є такими, що тісно та нерозривно, за смислом, пов`язані зі змістом кожного твору відповідно. Спірний твір ОСОБА_10 (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору ОСОБА_11 (Малечі про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) за формою вираження. Як вбачається з висновку, експерт ОСОБА_12 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок згідно із статтею 384 КК України (а.с. 54-80 том 1).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968св21)).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 просила визнати за нею авторське право (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим», посилаючись на публічне звинувачення відповідачкою її в плагіаті.

Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та їх майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 Закону.

Одним із особистих немайнових прав інтелектуальної власності є право на визнання людини автором об`єкта права інтелектуальної власності (пункт 1 частини 1 статті 423 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні підстави для визнання за позивачкою авторського права на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим», оскільки авторство позивачки не оспорюється.

Колегія суддів у повній мірі не погоджується з указаними висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно пунктів 1, 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про авторське право і суміжні права» особи, зазначені в частині 1 цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про визнання авторського права або суміжних прав та припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

У свою чергу плагіат - це опублікування твору або його частини у незмінному або видозміненому вигляді, включаючи опублікування перекладу іншомовного твору або його частини, під іменем особи, яка не є автором цього твору (пункт 1 частини 2 статті 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 423 ЦК України право на визнання людини творцем (автором) об`єкта права інтелектуальної власності є особистим немайновим правом.

Звинувачення в плагіаті є формою порушення суб`єктивного авторського права добросовісного творця, адже тим самим заперечується наявність в нього такого права.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; розповсюдженням об`єктів авторського права і (або) суміжних прав є будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об`єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об`єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не визнала немайнове авторське право позивачки ОСОБА_1 на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим» шляхом публічного звинувачення ОСОБА_1 у плагіаті, колегія суддів дійшла висновку, що не визнане право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею авторського права (права вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим».

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо припинення порушення її авторського права шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат нею твору відповідачки « ОСОБА_13 про інтимні речі» з підстав неналежно обраного способу захисту, з огляду на наступне.

Так, підставою даного позову став допис (пост) відповідачки в мережі Інтернеті на сторінці соціальної мережі Facebook, що належить ОСОБА_2 , яким поширено наступну інформацію: «А тепер про книгу. «Малечі про інтимні речі» вкрало видавництво ОСОБА_4 і харківська лікарка ОСОБА_5 . Я завжди відстежую усі книжкові новинки по темі секспросвіти, щоб радити батькам нові видання, тож майже одразу побачила плагіат". Схожими були не тільки назва, анотація, оформлення обкладинки (вони навіть заокруглені куточки повторили), але й ілюстрації, структура, текст, підписи до малюнків. Звісно, слова переставлені місцями, у "плагіаті" додано розділ про вагітність і пологи, чого нема в «Малечі» …».

Відповідно до частини 1 статті 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права» підставами для захисту особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є будь-яке порушення, невизнання або оспорювання таких прав, а також створення загрози порушення таких прав.

Пунктом 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що за захистом авторського права або суміжних прав, а також права особливого роду (sui generis) у встановленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції мають права звертатися суб`єкти авторського права або суб`єкти суміжних прав для захисту свого авторського права або суміжних прав.

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення (пункт 3 частини 2 статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Установлено, що автором літературно-художнього твору «Про інтимне просто малюкам і дорослим» зазначено ОСОБА_1 . Відповідачка в соціальній мережі поширила допис, відповідно до якого вказала, що зміст твору ОСОБА_1 «Про інтимне просто малюкам і дорослим» містить плагіат на її твір «Малечі про інтимні речі».

Водночас, як вбачається з висновку експерта №162-01 від 14 серпня 2023 року за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності: «Ідея, тема та зміст творів ОСОБА_10 (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) та ОСОБА_11 (Малечі про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) є загальновідомими. Спірний твір ОСОБА_10 (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору ОСОБА_11 (Малечі про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) за формою вираження (а.с. 54-80 том 1).

Захист особистих немайнових і майнових прав суб`єктів авторського права та/або суб`єктів суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством (стаття 54 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19) та багатьох інших.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина 1 статті 277 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 червня 2023 року у справі № 910/8510/21 зазначено, що: «Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 748/2794/20 (провадження № 61-13474св21) зазначено, що: «Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб».

Якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері (випуску) газети, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі тощо, які випущені у світ, суд може заборонити (припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе, - вилучити тираж газети, книги тощо з метою його знищення (частина 2 статті 278 ЦК України).

Тлумачення частини 2 статті 278 ЦК України свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права, законодавець допускає застосування різних способів захисту.

У разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про заборону (припинення) їх розповсюдження в мережі Інтернет є належним способом захисту.

За викладених обставин висновок суду першої інстанції про те, що обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права не передбачений нормами закону, є помилковим.

Поширена ОСОБА_2 інформація щодо плагіату ОСОБА_1 її твору «Малечі про інтимні речі» вплинула на можливість реалізації позивачкою її немайнових авторських прав, на соціальну оцінку позивачки в очах оточуючих, яка ґрунтується на загальноприйнятих уявленнях щодо моралі, норм поведінки та ділових якостей, призвела до вилучення книги позивачки з продажу, що підтверджується поясненнями видавництва ПП «Кристал Бук». Наведені висловлювання ОСОБА_2 є поширенням інформації щодо позивачки, яка не відповідає дійсності (є недостовірною) на час її розповсюдження, завдає шкоду особистим немайновим благам особи.

Відповідачка за відсутності судової заборони не позбавлена можливості повторно (безліч разів) поширити недостовірну інформацію такого ж змісту, тож задоволення судом вимоги про заборону розповсюдження інформації буде виступати запобіжником аналогічного порушення суб`єктивного авторського права позивачки в майбутньому.

У зв`язку з наведеним та відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 2147,20 грн (а.с. 10, 101 том 1), апеляційної скарги в розмірі 3216,00 грн (а.с. 1 том 2), касаційної скарги в розмірі 4294,40 грн (а.с. 74, 91 том 2), а всього 9657,60 грн.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 задоволено, з ОСОБА_2 на її користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 9657,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Кристал Бук», про визнання авторського права та припинення порушення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) авторське право (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим».

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_1 твору ОСОБА_2 «Малечі про інтимні речі».

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 9657 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.А. Кружиліна

В.Б. Яцина