Номер провадження: 22-ц/813/2078/25
Справа № 1-394/04
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Губар Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2024 року,

за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Анісімової Анастасії Валеріївни - начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі стягувача: ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Анісімової Анастасії Валеріївни - начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в обґрунтування якої зазначив що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року у справі №1-394/04 (провадження №4-с/522/36/24) визнано неправомірною бездіяльність начальника Доброславського відділу ДВС, яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна боржника Циганкова А.А., накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Трачуком Віктором Васильовичем згідно виконавчого листа №1-394/04 виданого 17.01.2005. Зобов`язано начальника Доброславського відділу ДВС розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 накладеного під час примусового виконання виконавчого листа №1-394/04 виданого 17.01.2005 Приморським районним судом м. Одеси і винести про це відповідну постанову. Резолютивною частиною судового рішення чітко встановлення спосіб і форму його виконання. Начальник Доброславського ВДВС не повідомила ані суд, ані боржника про виконання ухвали суду, тому адвокатом Гусаровим О.Л. було направлено відповідний адвокатський запит до отримання інформації щодо виконання судового рішення. Листом від 07.05.2024 начальник Доброславського ВДВС повідомила, що винесення нею постанови за наслідками розгляду питання щодо зняття арешту чинним законодавством не передбачено, відповідних умов для розгляду вказаного питання наразі не існує, а тому підстав для виконання судової ухвали не вбачається. Крім того, в листі запропоновано ОСОБА_1 сплатити суму боргу та витрати виконавчого провадження, що є неможливим у завершеному виконавчому провадженні. Тому, відмова начальника ВДВС Анісімової А.В. від виконання своїх посадових обов`язків, встановлених ч.3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та обов`язків, встановлених судовою ухвалою від 03.04.2024 є протиправною. Вважає, що своєю бездіяльністю начальник ВДВС не лише заперечує обґрунтованість та законність ухвали суду від 03.04.2024, але і порушує право заявника на захист.

Циганков А.В. просив суд визнати бездіяльність начальника Доброславського ВДВС Анісімової А.В. щодо обов`язкового повідомлення суду та заявнику про виконання ухвали суду від 03.04.2024 року неправомірною і зобов`язати її повідомити суд та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк про виконання судової ухвали; визнати оскаржувані дії начальника Доброславського ВДВС Анісімової А.В. щодо відмови від виконання ухвали суду від 03.04.2024 неправомірними і зобов`язати її усунути порушення шляхом негайного виконання ухвали від 03.04.2024; судові витрати пов`язані з розглядом цієї заяви у вигляді витрат заявника на правову допомогу покласти на Доброславський ВДВС; постановити окрему ухвалу щодо порушень законодавства України, допущених начальником Доброславського ВДВС під час виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 30 липня 2024 року скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця Анісімової Анастасії Валеріївни - начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), задовольнив частково. Визнав дії начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо неповного виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірними та зобов`язав усунути порушення. Визнав бездіяльність начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо обов`язкового повідомлення суду та заявника про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірною та зобов`язав повідомити суд та заявника у десятиденний строк про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року. В іншій частині скарги відмовив.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично, Доброславський районний відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виконав ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 в частині зобов`язання розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , однак форма розгляду питання є супровідний лист, а не постанова про необхідність винесення якої вказано в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси. Начальник Доброславського ВДВС Анісімова А.В. не виконала ухвалу суду від 03.04.2024, адже не дотрималася форми вчинення дії, передбаченої ухвалою. Крім того, суд погодився з доводами заявника щодо неповідомлення суду та боржника про результати виконання ухвали, у відповідності до ст. 453 ЦПК України, адже доказів зворотному ОСОБА_4 не представила. Щодо постановлення окремої ухвали, суд зазначив, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не вимогою особи, тому вимоги представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 про винесення окремої ухвали є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Приморського районного суду від 30 липня 2024 року у справі № 1-394/04, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги на дії державного виконавця в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі начальник Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімова А.В. посилається на те, що підставою винесення зазначеного рішення стало те, що судом зроблені висновки, що відділ мав право винести постанову, але це не можливо, так як виконавче провадження закінчено та підстави для знаття арешту з майна відсутні, так як боржник не надав докази виконання вимог виконавчого документу. Відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні докази сплати боржником витрат виконавчого провадження, виконавчого збору та суми боргу. Останній раз виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна) 10.07.2014 року в редакції закону чинного на дату винесення процесуальної дії.

Рішенням зобов`язано розглянути заяву про зняття арешту з майна боржника з урахуванням висновків про те, що арешт накладено на ОСОБА_3 . Разом з тим, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника. Разом з тим, у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Стосовно неможливості винесення постанови про відмову в знятті арешту з майна повідомляє, що Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з примусового виконання рішень та Інструкцією з Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено чіткий перелік процесуальних документів винесення яких дозволено державним виконавцям та керівнику Відділу. Постанова про відмову в знятті арешту не відноситься до такої процесуальної дії, яка передбачена законодавством.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.09.2024 року відкрито провадження у справі та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву до суду не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження начальник Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімова А.В. отримала в особистому кабінеті Електронного суду 22.09.2024 року, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 22.09.2024 року та 24.08.2024 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду 16.02.2024 року о 19:23 годині, що підтверджується довідками.

В судове засідання учасники поцесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Начальник Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімова А.В. про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 25.01.2025 року, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 25.01.2025 року, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, відповідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, відповідно п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги суд першої інстанції виходив з того, що фактично, Доброславський районний відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виконав ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 в частині зобов`язання розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , однак форма розгляду питання є супровідний лист, а не постанова про необхідність винесення якої вказано в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси.

Суд вважав, що начальник Доброславського ВДВС Анісімова А.В. не виконала ухвалу суду від 03.04.2024, адже не дотрималася форми вчинення дії, передбаченої ухвалою.

Суд погодився з доводами заявника щодо неповідомлення суду та боржника про результати виконання ухвали, у відповідності до ст. 453 ЦПК України, адже доказів зворотному ОСОБА_4 не представила. Щодо постановлення окремої ухвали, суд зазначив, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не вимогою особи, тому вимоги представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 про винесення окремої ухвали є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року визнано неправомірною бездіяльність начальника Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_3 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Трачуком Віктором Васильовичем Державної виконавчої служби у Комінтернівському районі згідно виконавчого листа № 1-394/04 виданого 17 січня 2005 року. Зобов`язано начальника Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , який накладено під час примусового виконання виконавчого листа № 1-394/04 виданого 17 січня 2005 року Приморським районним судом м. Одеса і винести про це відповідну постанову.

Згідно листа Доброславського районного відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.05.2024 за підписом начальника відділу Анісімової А.В., рішенням зобов`язано розглянути заяву про зняття арешту з майна боржника, з урахуванням висновків про те, що арешт накладено на ОСОБА_3 . У разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Звернуто увагу, що відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні докази сплати боржником витрат виконавчого провадження, виконавчого збору та суми боргу. Наведено реквізити для оплати боргу з урахування витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Повідомлено, що у разі подання доказів сплати боргу державний виконавець буде в змозі винести постанову про зняття арешту з майна боржника та внести відповідні відомості до Реєстру обтяжень нерухомого майна. Зазначено, що Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з примусового виконання рішень встановлено чіткий перелік процесуальних документів винесення яких дозволено державним виконавцям та керівнику відділу, постанова про відмову в знятті арешту не відноситься до такої процесуальної дії, яка передбачена законодавством.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно п. 16 Розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова про зняття арешту з майна боржника, постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, постанова про зняття майна з розшуку або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, за заявою боржника у разі, якщо: судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням; при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено; після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає); арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено винесення державним виконавцем постанови у випадку зняття арешту з майна боржника.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19), від 30 травня 2024 року в справі № 365/74/16-ц (провадження № 61-11358св23)).

Доброславський районний відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) листом від 02.05.2024 року повідомив представника ОСОБА_1 про відсутність інформації про сплату боржником витрат виконавчого провадження, виконавчого збору та суми боргу, навів реквізити для оплати боргу з урахування витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Повідомив, що у разі подання доказів сплати боргу державний виконавець буде в змозі винести постанову про зняття арешту з майна боржника та внести відповідні відомості до Реєстру обтяжень нерухомого майна. Зазначено, що Законом України «про виконавче провадження» та Інструкцією з примусового виконання рішень встановлено чіткий перелік процесуальних документів винесення яких дозволено державним виконавцям та керівнику відділу, постанова про відмову в знятті арешту не відноситься до такої процесуальної дії, яка передбачена законодавством.

Суд першої інстанції вважав, що начальник Доброславського ВДВС Анісімова А.В. фактично, виконала ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 в частині зобов`язання розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , однак не виконала ухвалу суду від 03.04.2024, адже не дотрималася форми вчинення дії, передбаченої ухвалою.

Так, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року зобов`язано начальника Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , який накладено під час примусового виконання виконавчого листа № 1-394/04 виданого 17 січня 2005 року Приморським районним судом м. Одеса і винести про це відповідну постанову.

Доброславський районний відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконав ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 в частині зобов`язання розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , однак форма розгляду питання є супровідний лист, а не постанова про необхідність винесення якої вказано в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси.

Відмова начальника Доброславського районного відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у скасуванні арешту, яка викладена у формі листа, а не постанови, не є підставою для визнання дій начальника неправомірними та зобов`язання усунути порушення.

Суд першої інстанції не врахував, що скаржник просив визнати саме дії начальника Доброславський районний відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В. неправомірними і зобов`язати її усунути порушення шляхом негайного виконання ухвали від 03.04.2024 року щодо зняття арешту, а не виконання ухвали суду від 03.04.2024 року в частині форми розгляду питання.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов посилкового висновку про визнання дій начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо неповного виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірними та зобов`язати усунути порушення.

Слід зауважити, що згідно інформації з Державного реєстру судових рішень ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2024 року скасовано арешт нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , накладений постановою державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби у межах виконавчого провадження № 24110807.

При зверненні до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової А.В. щодо обов`язкового повідомлення суду та заявника про виконання ухвали суду від 03.04.2024 року неправомірною скаржник просив зобов`язати начальника повідомити суд та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк про виконання ухвали.

При вирішенні вказаної вимоги суд першої інстанції погодився з доводами заявника щодо неповідомлення суду та боржника про результати виконання ухвали, у відповідності до ст. 453 ЦПК України, адже доказів зворотному ОСОБА_4 не представила, тому визнав бездіяльність начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо обов`язкового повідомлення суду та заявника про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірною та зобов`язати повідомити суд та заявника у десятиденний строк про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року

Однак суд першої інстанції не врахував, що відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено - суд відмовляє в задоволенні скарги. Водночас ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Суд першої інстанції встановив, що фактично, Доброславський районний відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконав ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 в частині зобов`язання розглянути питання щодо зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3 , однак форма розгляду питання є супровідний лист, а не постанова про необхідність винесення якої вказано в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси.

Обставини встановлені судом першої інстанції щодо часткового виконання начальником Доброславського районного ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року ніким із сторін не оскаржують ся.

ОСОБА_3 не звертався із апеляційною скаргою в частині заперечень стосовно мотивів, з яких виходив суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали щодо часткового виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року

Скарга ОСОБА_3 не містить обґрунтування, яке його право порушене, яке може бути захищене у спосіб повідомлення Приморського районного суду міста Одеси та заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

Тому у задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо обов`язкового повідомлення суду та заявника про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірною та зобов`язання повідомити суд та заявника у десятиденний строк про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувану ухвалу в частині визнання дії начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо неповного виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірними та зобов`язати усунути порушення, та визнання бездіяльність начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо обов`язкового повідомлення суду та заявника про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірною та зобов`язати повідомити суд та заявника у десятиденний строк про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня2024 року в оскаржуваній частині про визнання дії начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо неповного виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірними та зобов`язати усунути порушення, визнання бездіяльність начальника Доброславської виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімової Анастасії Валеріївни щодо обов`язкового повідомлення суду та заявника про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року неправомірною та зобов`язати повідомити суд та заявника у десятиденний строк про виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в цій частині скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов