УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 343/1474/24

провадження № 61-4200ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Парфан Тарас Дмитрович, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Долинський міський голова Дирів Іван Ярославович, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася суду з позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Долинський міський голова Дирів І. Я., про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 211871,63 грн та моральної шкоди у розмірі в розмірі 500 000,00 грн.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Долинської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану протиправними діями Долинського міського голови Диріва І. Я. , у розмірі 66 761,60 грн, а також моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Додатковим рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2024 року стягнуто з Долинської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 784,00 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Апеляційну скаргу Долинської міської ради задоволено. Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року та додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2024 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій 01 квітня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд»,ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Парфан Т. Д., просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2025 року, змінити рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у цій справі складає 711 871,63 грн (211 871,63 грн + 500 000,00 грн), що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн).

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що незгода позивачки з встановленими судом апеляційної інстанції обставинами не свідчить про те, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виняткове значення для заявниці або становить значний суспільний інтерес.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судом апеляційної інстанції.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Парфан Т. Д.,подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не обґрунтувала наявності виключних обставин, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Парфан Тарас Дмитрович, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року та постанову Івано-Франківського районного суду від 13 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Долинський міський голова Дирів Іван Ярославович, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович