Справа № 375/2198/24 Провадження № 2/375/40/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.,

за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Зміст та обґрунтування позовних вимог

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» (далі за текстом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», Позивач), звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача - ОСОБА_1 (далі за текстом Відповідач) на свою користь заборгованості за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» як позикодавцем (далі за текстом ТОВ«МІЛОН», Позикодавець) та Відповідачем як позичальником кредитним договором №1881255 від 05.03.2020 (далі за текстом Договір)

Позикодавець виконав умови Договору у повному обсязі, надавши Відповідачу грошові кошти в порядку, передбаченому умовами Договору, однак Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати інших платежів за Договором не виконав.

01.04.2020 згідно умов договору факторингу №01/04, ТОВ«МІЛОАН» відступило право грошової вимоги за кредитним договором № 1881255 від 05.03.2020 на користь ТОВ«ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке набуло право вимоги до Відповідача.

13.12.2021 між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/4 , відповідно до умов якого та згідно Додатку №1 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право вимоги до Відповідача.

За наведених обставин, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Договором в розмірі 35700,00 грн, яка складається з 12000,00 грн - сума заборгованість по тілу кредиту; 22500 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги, 1200,00 - заборгованість за комісією, також просить стягнути 2422,40 грн - судового збору та 6000,00 - витрат на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад правової позиції відповідача

Відповідач з позовними вимогами Позивача не погодився, у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що кредитні кошти від первісних кредиторів не отримував, позовні вимоги не визнаються.

Щодо нарахування процентів. З нарахованими процентами не погоджується, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) в якій зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням зазначеного та умов кредитних договорів строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами договорами, й саме в межах цього строку кредитодавець мав право нараховувати передбачені договорами проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування вимагати сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо нарахування комісії зазначив, що встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби є незаконними, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними.

Що підтверджуєтьсяправовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними

Щодо укладення Договору споживчого кредиту № 1881255 від 05.03.2020 зазначив, що Позивач в позовній заяві зазначає, що Відповідач 05.03.2020 звернувся до Позивача з заявою, виявивши бажання укласти договір про отримання кредиту №1881255. Водночас Позивачем приєднано договір споживчого кредиту №1881255 від 05.03.2020, який не підписаний ані Відповідачем ані Представником ТОВ «МІЛОАН». Не підписані також ані графік платежів ані паспорт споживчого кредиту.

Між тим, позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання договорів про надання кредиту електронним цифровим підписом, зокрема позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. З долучених позивачем документів неможливо встановити те, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредитора. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. За таких обставин з Відповідача може бути стягнуто тіло кредиту в розмірі 12 000,00 грн.

Щодо стягнення судового збору, зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Тим самим повідомляє суд що є інвалідом 2 групи. На підтвердження даного факту надано копію довідки МСЕК.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн вважає неспівмірною по обсягу та часу роботи. Зауважив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі вищевикладеного просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу та встановити в розмірі 1500,00 грн.

В прохальній частині відзиву просить в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 35700,00 грн просить встановити суму до стягнення в розмірі 12000,00 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу зменшити до 1500,00 грн.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2024 року позовну заяву розподілено Банах-Кокус О.В. як судді-доповідачу.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 23 грудня 2024 року

позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків.

2 січня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

6 січня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

20 січня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

4 лютого 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі та клопотання про витребування доказів.

6 лютого 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків.

10 лютого 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків і позовна заява в новій редакції.

11 лютого 2025 року ухвалою суду продовжено розгляд справи.

20 лютого 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналів електронних доказів, заперечення на клопотання позивача про витребування доказів та додаткові пояснення у справі.

6 березня 2025 року від представника позивача надійшла заява, яка по своїй суті є поясненнями по справі.

11 березня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково, клопотання представника відповідача про витребування оригіналів електронних доказів задоволено частково.

23 березня 2025 року від представника позивача на виконання ухвали суду від 11березня 2025 року надійшла заява про виконання ухвали суду з додатками.

3 квітня 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 11 березня 2025 року надійшли витребувані докази.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позову просив провести розгляд справи без участі представника позивача у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних доказів та матеріалів, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, у відзиві до позовної заяви просили розгляд справи здійснювати за відсутності сторони відповідача.

Відповідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Законодавство, що регулює спірні правовідносини

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України)).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абзац 2 частини 1 статті 1046 ЦК України).

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», далі - Закон).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина 7 статті 11 Закону).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України).

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (Постанови Верховного суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 та інші).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що 05.03.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем було укладеного Кредитний договір № 1881255. Договір вважається укладеним у письмовій формі, оскільки укладений у електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та підписаний Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За умовами Договору, Позикодавець зобов`язався надати Відповідачу грошові кошти на визначений договором строк, а Відповідач зобов`язався повернути Позикодавцю грошові кошти та сплатити проценти від суми позики, у визначеному Договором розмірі.

Сума позики становить 12000,00 грн, дата надання позики 05.03.2020, останній день повернення позики 20.03.2020, строк Договору - 15 днів, процентна ставка 2,50% на день, комісія за надання кредиту 1200,00 грн, сума повернення 17700,00 грн.

Позикодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 05.03.2020 на банківську картку Відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 12000,00 грн. Належність банківської картки із зазначеними реквізитами Відповідачу підтверджується інформацією АТКБ «Приватбанк» про емітування такої банківської карти на ім`я Відповідача. Факт перерахування Позикодавцем 05.03.2020 грошових коштів Відповідачу підтверджується випискою з банківського рахунку Відповідача та платіжним дорученням 16165748 від 05.03.2020.

01.04.2020 згідно умов договору факторингу №01/04, ТОВ«МІЛОАН» відступило право грошової вимоги за кредитним договором № 1881255 від 05.02.2020 на користь ТОВ«ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке набуло право вимоги до Відповідача.

13.12.2021 між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/4 , відповідно витягу з Додатку до договору факторингу №1/4 від 13.12.2021, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право вимоги до Відповідача.

За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у Договорі, є право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 12000,00 грн.

Мотиви суду

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 22000,00 грн, суд звертає увага на наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За умовами договору сторони встановили строк кредитування 15 днів, однак Позивач просить стягнути з Відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення такого строку.

З урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх наступною формулою: 12000,00 грн (сума кредиту) х 2,50 % х 15 (строк кредитування) = 4500,00 грн.

Стосовно нарахування комісії на кредитні договори суд вважає правильним звернути увагу сторін на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення кредитних договорів), реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення кредитного договору) не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, що викладена у Постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року по справі № 201/10403/19.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 17700,00 грн, з яких: 12000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 4500,00 грн заборгованість за відсотками та 1200,00грн заборгованість за комісією.

Оцінка судом правової позиції відповідача

В обґрунтування своєї позиції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідач наводить наступні доводи:

Договір не був укладений сторонами у письмовій формі, Відповідач не підписувала Договору.

Однак суд не може погодитись з такими доводами Відповідача, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що Договір був укладений в порядку, передбаченому Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою інформаційно-комунікаційних систем у електронній формі шляхом його підписання сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому на підставі положень абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України такий Договір він вважається укладеним у письмовій формі.

Отриманням Відповідачем суми кредиту підтверджується у встановлені Договором строки та розмірі підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» та випискою з банківського рахунку Відповідача.

При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у цій категорії справ, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 та інших.

Підписанням Договору Відповідач підтвердив свою волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків за Договором та погодився з умовами Договору. Крім того, додаток №1 до кредитного договору містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, у урахуванням умов Договору щодо сплати процентів за користування позикою.

Незгода позичальника з умовою договору за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства, подібний висновок знаходить своє відображення у Постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі №756/6038/20.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1 та 2 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги № 43657029 від 7 серпня 2024 року, на виконання умов якого, Позивачу надані послуги з правового аналізу спірних правовідносин, складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви, вартістю 6000,00 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у частині 3 статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі «Електронний суд», розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий не відповідає критерію реальності адвокатських послуг.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі - 3000,00 грн (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором), у зв`язку з чим дану вимогу слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача реальну та обґрунтовану суму витрат 3000,00 грн.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно (а.с. 139).

У відповідності до пункту 19 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Отже, з огляду на вказану норму відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Позивач просить стягнути із відповідача 35700,00 грн. Водночас судом вирішено стягнути 17700,00 грн, що становить 49,58 %.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір».

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1201,03грн (49,58%) слід компенсувати позивачу за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на надання правової допомоги у розмірі: 3000,00 грн х 49,58 % = 1487,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 268, 274-289,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором №1881255 від 5 березня 2020 року у розмірі 17700,00 (сімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» витрати на правову допомогу у розмірі 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) гривень 40 копійок.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1201 (одна тисяча двісті одна) гривня 03 копійки за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» , адреса місцезнаходження:Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 9 квітня 2025 року.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС