Провадження № 2/359/692/2025
Справа № 359/5501/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

В межах кримінального провадження № 0000571 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, ОСОБА_1 16 вересня 2021 року подано цивільний позов до ОСОБА_2 , у якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь: матеріальну шкоду у розмірі 40867 гривень та моральну шкоду в розмірі 266000 гривень, а також понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 20000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 13 червня 2021 року о 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , нанесли їй тілесні ушкодження.

Того ж дня з місця події каретою швидкої допомоги її було доставлено до Бориспільської ЦРЛ. Після обстеження та надання первинної медичної допомоги її в тяжкому стані госпіталізували до КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», де їй були проведені численні хірургічні втручання по тілу в місцях, де були здійснені укуси собаками. В даному закладі вона перебувала на стаціонарному лікуванні до 22 червня 2021 року, після чого її виписали на амбулаторне лікування. На своє лікування позивач витратила грошові кошти на загальну суму 40 867 гривень, що підтверджується копіями фіскальних чеків, виписки із історії хвороби, лікарняним листом, довідками.

В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач зазначила, що внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень, окрім фізичних, вона також відчувала душевні страждання, які проявились в подальшому нервовому стресі та шоку, важкій психологічній травмі.

Вона була позбавлена можливості спокійно робити звичайні домашні справи, змушені була витрачати свій час на лікування та поїздки до лікарів. У зв`язку з чим спричинену їй моральну шкоду оцінює у розмірі 266000 гривень.

Також орієнтовний розмір витрат на правову допомогу позивач оцінює в розмірі 20000 гривень, та зазначає, про надання нею необхідних доказів на підтвердження понесених витрат в майбутньому.

В подальшому, 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь: матеріальну шкоду у розмірі 37496 гривень 12 копійок та моральну шкоду в розмірі 1579500 гривень, а також понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 85000 гривень.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Також з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 37496 гривень 12 копійок, понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 35000 гривень та моральну шкоду в розмірі 250000 гривень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 серпня 2024 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди та витрат на оплату правової допомоги скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2024 року зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та передано для розгляду головуючому судді Журавському В.В.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.

15 листопада 2022 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Ковальчук А.С. подано відзив на позовну заяву та на заяву про збільшення позовних вимог, в яких остання зазначила, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані та в їх задоволенні просила відмовити та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати в розмірі 105000,00 гривень.

В судовому засіданні 28 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 підтримала пред`явлений позов та заяву про збільшення позовних вимог та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ковальчук А.С. у судове засідання 28 березня 2025 року не з`явилася. На електронну адресу суду надіслала промову, в якій просила відмовити в задоволенні позову. Також зазначила, що докази понесення відповідачем судових витрат в розмірі 105000,00 гривень, будуть подані нею в порядку абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України. Судове засідання просила провести без її участі.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 12.06.2021 року ОСОБА_2 утримував на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розплідник « ОСОБА_3 » з трьома собаками сторожової породи тибетський мастиф: віком 9 років на прізвисько ОСОБА_4 , віком 7 років на прізвисько ОСОБА_5 та віком 5 років на прізвисько ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у вечірній час ОСОБА_2 залишив утримуваних ним собак на самовигулі на території свого домоволодіння, знаючи про належність собак до сторожової породи, а також про можливість збоїв у роботі електричних воріт огорожі, внаслідок яких ворота відчиняються без допомоги сторонніх осіб, не забезпечив надійного їх закриття або не помістив собак у вольєру, що унеможливило би вихід собак за територію домоволодіння та виключило б можливість їх нападу на перехожих, чим проявив необережність у формі кримінальної протиправної недбалості. Отже, ОСОБА_2 не передбачив можливість відкриття воріт та виходу вказаних собак за територію домоволодіння та настання суспільно-небезпечних наслідків у виді нападу собак на перехожих та спричинення їм тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг це передбачити, оскільки знав про ненадійність закриття електричних воріт, а також про фізичні дані собак і їх потенціальну небезпеку для людей. У невстановлений час в ніч з 12.06.2021 року на 13.06.2021 року електричні ворота огорожі домоволодіння відчинились внаслідок технічних збоїв і кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_2 , який їх надійно не зафіксував, і собаки самовільно вийшли на вулицю. 13.06.2021 року приблизно о 6 год. по АДРЕСА_1 проходила по своїх справах ОСОБА_1 . Побачивши ОСОБА_1 напроти будинку 9, належні ОСОБА_2 собаки на прізвиська ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які на той час перебували на вулиці, напали на неї внаслідок кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_2 , нанесли їй не менше 51 укусу, спричинивши тілесні ушкодження у виді численних рвано-укушених ран в ділянках верхніх та нижніх кінцівок, тулуба та правої вушної раковини, які є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Також з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 37496 гривень 12 копійок, понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 35000 гривень та моральну шкоду в розмірі 250000 гривень (а.с.5-17).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року залишено без змін (а.с.18-25).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 серпня 2024 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди та витрат на оплату правової допомоги скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.26-36).

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст.317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч.5 ст.319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відтак, усвідомлення вищевказаного власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Частиною 2 та 8 ст.9, ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Таким чином на відповідача, як володільця собак, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварин та нападу їх на людей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, відповідно до наведеної правової норми, джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов`язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності. В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК України, особою, яка її завдала.

Статтею 1166 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, згідно із ч.ч. 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України ). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювача шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у зв`язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов`язку таку шкоду відшкодувати.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Законодавством не встановлено переліку порід собак, які відносяться до бійцівських.

Разом з тим, судом встановлено, що собаки породи «мастиф тибетський», які покусали позивача, відповідно до Переліку небезпечних порід собак, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1164 від 10.11.2021 року, відносяться до небезпечних порід собак.

Суд зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Відтак, суд вважає, що тілесні ушкодження, яких зазнала позивач від укусів собак відповідача, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача та з його вини, що виразилась у незабезпеченні останнім належних умов утримання собак та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди здоров`ю позивача.

При цьому суд додатково звертає увагу та враховує, що органом досудового розслідування та безпосередньо судом при винесенні вироку, також було встановлено, що три собаки сторожової породи тибетський мастиф, належні відповідачу ОСОБА_2 , напали на позивача ОСОБА_1 , внаслідок кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_2 , нанесли їй не менше 51 укусу, спричинивши тілесні ушкодження у виді численних рвано-укушених ран в ділянках верхніх та нижніх кінцівок, тулуба та правої вушної раковини, які є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.

Тобто вироком суду від 24.04.2023 року було встановлено факт кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_2 , внаслідок якої його собаки напали на позивача ОСОБА_1 . Даний висновок у відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим та враховується судом в даній справі.

На думку суду в даному випадку факт встановлення судом кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_2 доводить безпосередній причинний зв`язок з наслідками, які настали.

Тому суд вважає, що підстав для визнання відповідача особою, яка повинна відшкодувати позивачу завдану шкоду більше, ніж достатньо.

При цьому представник відповідача не довела, що ситуація, яка виникла була спровокована позивачем, настала з її вини, а її посилання та те, що позивач обрала не ту дорогу є недоречними та безпідставними.

Отже, в даному випадку, відповідач, на підставі ст.1187 ЦК України, повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок нападу його собак на позивача.

Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає доведеною позивачем матеріальну шкоду у розмірі 37301 гривня 77 копійок, оскільки на її підтвердження в матеріалах справи наявні якісні копії чеків/квитанцій, які датовані червнем-серпнем 2021 року, тому приймаються судом до уваги. Представником відповідача, в свою чергу, не спростовано, що не всі препарати приймалися позивачем саме для лікування після укусів собак.

Також суд не приймає до уваги аргумент представника відповідача, що медичні довідки або рекомендації на оздоровчо-профілактичні послуги, а саме масаж були відсутні, оскільки ці послуги фактично були отримані потерпілою та витрати на ці послуги документально підтверджені (а.с.65-71); вони були логічним продовженням лікування і спрямовані на відновлення здоров`я позивача після отриманих нею травм.

Відсутність прямого медичного направлення на масаж або інші послуги не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні витрат, оскільки ці заходи були обґрунтованими та сприяли відновленню здоров`я потерпілої після укусів собак.

Так, матеріальна шкода, яку суд вважає доведеною, складається з наступних сум:

- 739,00 грн. консультація ортопеда травматолога чек № 267067 від 25.06.2021 р. (а.с.51);

- 750,00 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 170780 від 13.06.2021 р. (а.с.52);

- 752,40 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 171765 від 19.06.2021 р. (а.с.53);

- 5871,00 грн. аптека «Добрий доктор» товарний чек № КЧ3-006996 від 19.06.2021 р. (а.с.55);

- 1134,50 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 198851 від 13.06.2021 р. (а.с.56);

- 700,00 грн. лікувально-діагностичний центр «Адоніс плюс» чек № 782 від 06.07.2021 року (а.с.57,58);

- 1310,00 грн. лікувально-діагностичний центр «Адоніс плюс» чек № 339410 від 08.07.2021 року (а.с.59);

- 1310,00 грн. лікувально-діагностичний центр «Адоніс плюс» чек № 798 від 13.07.2021 року (а.с.60);

- 5400,00 грн. медичний центр ТОВ «Реабіліті» чек № 264976 від 13.07.2021 року (а.с.61),

- 1250, 00 грн. лікувально-діагностичний центр «Адоніс плюс» чек № 339885 від 15.07.2021 року (а.с.62);

- 490,00 грн. центр кінезітерапії «Здоровий рух» чек № 14790008 від 24.10.2022 року (а.с.71);

- 7190,00 центр кінезітерапії «Здоровий рух» чек № 14800003 від 25.10.2022 року (а.с.71);

- 1310,00 грн. лікувально-діагностичний центр «Адоніс плюс» чек № 339743 від 13.07.2021 року (а.с.72);

- 515,00 грн. оплата крему отримувач Ткаченко О.В. згідно експрес-накладної № 3665 від 06.07.2021 року (а.с.73-74);

- 120,50 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 175450 від 09.07.2021 р. (а.с.75);

- 74,00 грн. ТОВ «Компанія «Фарм-союз» аптечний пункт №1/6 чек № 53801 від 22.07.2021 (а.с.75);

- 99,00 грн. ТОВ «Спортмастер-Україна» чек № 6779 від 16.07.2021 р. (а.с.75);

- 210,00 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 172770 від 25.06.2021 р. (а.с.77);

- 81,00 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 171962 від 21.06.2021 р. (а.с.77);

- 731,80 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 74294 від 25.06.2021(а.с.77);

- 195,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 74598 від 30.06.2021(а.с.77);

- 21,60 грн. ТОВ «Компанія «Фарм-союз» аптечний пункт №1/6 чек № 52528 від 05.07.2021 (а.с.78);

- 294,50 грн. ТОВ «Аптека низьких цін» чек № 38 від 02.07.2021(а.с.78);

- 63,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 74985 від 06.07.2021(а.с.78);

- 117,47 грн. ТОВ «Фоззі-Фарм» аптека № 48 «Біла ромашка» чек № від 02.07.2021(а.с.78);

- 589,25 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 198328 від 06.07.2021 р. (а.с.78);

- 456,55 грн. ТОВ «Фоззі-Фарм» аптека «Біла ромашка» від 25.07.2021 (а.с.79);

- 259,00 грн. аптека «Сіті фарм» чек № 178471 від 26.07.2021 р. (а.с.79);

- 3900,00 грн. ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка» за медичний супровід пацієнта чек № від 13.06.2021 (а.с.80,130);

- 490,70 грн. ТОВ «Фоззі-Фарм» аптека «Біла ромашка» від 27.07.2021 (а.с.81);

- 210,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» чек № 76519 від 30.07.2021 (а.с.81);

- 134,20 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 76338 від 28.07.2021(а.с.81);

- 35,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 76627 від 01.08.2021(а.с.81);

- 37,10 ТОВ «ТАС-ФАРМА» аптека чек № 4 від 31.07.2021(а.с.81);

- 48,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 76538 від 31.07.2021(а.с.81);

- 269,50 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 76713 від 03.08.2021 (а.с.82);

- 31,20 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 77015 від 07.08.2021 (а.с.82);

- 36,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 77941 від 20.08.2021 (а.с.82);

- 75,00 грн. ПАТ «Укрмедфарм» аптека № 2 чек № 77999 від 20.08.2021(а.с.82).

У відзиві та у промові представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ковальчук А.С. зазначила, що позивач приховала факт одержання від відповідача близько 1000 доларів США. При цьому доказів надання відповідачем вказаних грошових коштів суду не надано.

Однак суд враховує, що позивач під час судового засідання, частково визнала надання їй відповідачем грошових коштів на лікування, однак ОСОБА_1 стверджує, що вказана сума становила близько 500 доларів США.

З огляду на вказане, оскільки відповідачем не доведено жодними доказами факту надання позивачу грошових коштів на лікування в розмірі 1000 доларів США, суд вважає за необхідне вирахувати з розміру встановленої судом матеріальної шкоди (37301 гривня 77 копійок) визнані позивачем 500 доларів США, які надав відповідач позивачу на лікування (які станом на момент заподіяння позивачу тілесних ушкоджень - 12 червня 2021 року згідно курсу НБУ становили 13550 гривень).

Таким чином розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 23751 гривню 77 копійок (37301,77 13550,00 (500 доларів США згідно курсу НБУ станом на 12 червня 2021 року).

Разом з тим не підлягають стягненню витрати згідно неякісних копій квитанцій/чеків, а саме:

- 1280,00 грн. лікувально-діагностичний центр «Адоніс плюс» чек № 798 від 13.07.2021 року через відсутність в матералах справи чеку (а.с.63);

- 9061,00 грн. оплата експертизи в рамках експертного обстеження ОСОБА_1 кримінальному провадженні квитанція № 0.0..1 від 10.04.2022 року, оскільки вказана експертиза була проведення позивачем за власною ініціативою, і на отриманий висновок відсутнє посилання у вироку суду (а.с.64);

- чеки на суму 45,00 грн., 280,70 грн., 270,00 грн., 70,00 грн. та чек № 76050 не підлагає задоволенню, оскільки не мають дати чи вартості (а.с.75);

- чек на сторінці 76, чек на сторінці 77 суму 141 грн., чек на сторінці 78 на суму 131,30 грн., чек на сторінці 82 на суму 26,15 грн., оскільки позивачем не надано їх якісних копій.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на оплату правової допомоги суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 2 серпня 2021 року між АО «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Кеєра О.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_1 та адвокатом Жовніренком В.Й. укладено договір про надання юридичної допомоги (а.с.83-85).

16 серпня 2022 року між АО «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Кеєра О.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_1 та адвокатом Барановим А.М. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.93-94).

6 вересня 2022 року між АО «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Кеєра О.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_1 та адвокатом Проботюком Д.М. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.95-96).

Отже, судом встановлено, що в інтересах ОСОБА_1 адвокатське об`єднання «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Кеєра О.Ю., уклало договори про надання правової допомоги з трьома адвокатами Жовніренком В.Й., Барановим А.М. та Проботюком Д.М.

20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та АО «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Кеєра О.Ю. склали Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 136/02/08/21 від 2 серпня 2021 року відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, а ОСОБА_1 прийняла послуги з професійної правничої допомоги щодо її представництва, захисту прав та інтересів в Бориспільському міськрайонному суді Київської області. Вартість послуг становить 85000 гривень (а.с.86).

Додатком № 1 до Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 136/02/08/21 від 2 серпня 2021 року є звіт наданих послуг з правничої допомоги від 20 жовтня 2022 року, відповідно до якого у період з 02.08.2021 року по 20 жовтня 2022 року по справі ОСОБА_1 адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» були надані послуги з правничої допомоги з урахуванням вартості 2000 гривень за 1 годину роботи на загальну суму 85000 гривень. Вказані послуги були надані трьома адвокатами Жовніренком В.Й., Барановим А.М. та ОСОБА_7 (а.с.87,88).

Сам по собі розмір витрат на правову допомогу не може вважатися необґрунтованим, якщо підтверджується документально та не перевищує меж розумності відповідно до складності справи (постанова Верховного Суду справа № 904/4476/19).

Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що позивач нібито штучно завищує витрати на правову допомогу, оскільки ці витрати підтверджені належними доказами, зокрема договорами про надання правової допомоги та деталізацією обсягу наданих послуг.

Також суд звертає увагу не те, що ставлячи під сумнів розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначає, що орієнтовний попередній розмір витрат на правову допомогу, які очікує понести відповідач становить 105000,00 гривень, що значно перевищує розмір витрат заявлених позивачем.

З огляду на вказане, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 85000 гривень є доведеними належними доказами та підлягають стягненню з відповідача.

Судом також встановлено, що 05.08.2021 року ОСОБА_1 уклала з адвокатом Жовніренком В.Й. договір про надання правової допомоги. Згідно акту наданих послуг від 16 вересня 2021 року в період з 05 серпня 2021 року по 16 вересня 2021 року адвокатом надано ОСОБА_1 правничу допомогу за Договором про надання правової допомоги від 5 серпня 2021 року на загальну суму 20000 гривень (а.с.89-92).

Однак вказану суму позивач стягнути окремо не просить, тому вказаний договір та акт суд до уваги не приймає і вказану суму відповідно не стягує.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Встановлено, що позивачем, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, заявлено позовні вимоги на загальну суму 122496 гривень 12 копійок.

Розмір судового збору, враховуючи розмір заявлених позовних вимог становить 1224 гривні 96 копійок (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Пред`явлений позов задоволений частково, а саме на 88,78 % (108751,77 / 122496,12 ? 100%).

З огляду на це, з відповідача на користь держави слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1087 гривень 52 копійки (1224,96 / 100% ? 88,78%).

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054, ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 23751 гривня 77 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 85000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1087 гривень 52 копійки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 7 квітня 2025 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський