РІШЕННЯ

іменем України

11 квітня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - Златопільська міська рада Харківської області,

представник відповідача 1 - Бакшеєв М. М.,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні за відсутності учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Златопільської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом,

у с т а н о в и в:

06.09.2024 ОСОБА_1 подав до Первомайського міськрайонного суду Харківської області позовну заяву до Первомайської (на цей час Златопільської) міської ради Харківської області, ОСОБА_2 з наступними вимогами: встановити факт того, що він у період з жовтня 2021 року по день смерті баби ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав з нею без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .

На обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті його баби ОСОБА_3 залишилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира на праві власності належить спадкодавцю ОСОБА_3 : 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.03.2009 Первомайською міською радою Харківської області відповідно до розпорядження міського голови від 11.03.2009 № 71/п., право власності на нерухоме майно зареєстроване 30.04.2009 КП "Первомайське бюро технічної інвентаризації", номер запису 10604 у книзі 42, реєстраційний номер 27176277; 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Первомайською державною нотаріальною конторою Харківської області 12.12.2012 за реєстровим номером 1-2266.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй па праві власності квартиру заповідала в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 Цивільного кодексу України, не має.

На час смерті ОСОБА_3 у шлюбі не перебувала, її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідач ОСОБА_2 спадщину не прийняв.

Вважав, що він прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, визначеного ст. 1270 цього Кодексу, та не заявив про відмову від неї.

27.03.2024 він подав заяву до про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 .

Однак, приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, та відсутністю доказів сумісного проживання спадкодавця із спадкоємцем на день відкриття спадщини.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі розпорядження голови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16.09.2024 в порядку ч. 4 ст. 31 ЦПК України визначено територіальну підсудність цивільної справи № 632/1539/24 за Зміївським районним судом Харківської області.

19.09.2024 справа надійшла до Зміївського районного суду Харківської області.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.10.2024.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.10.2024 витребувано від приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І. В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відкладено підготовче засідання на 02.12.2024.

11.11.2024 від приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І. В. надійшла копія спадкової справи № 35/2024 (а. с. 86-94).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13:00 годину 02.12.2024.

02.12.2024 відкладено судовий розгляд справи через неявку відповідача, що обумовлене коротким проміжком часу від закриття підготовчого провадження до часу судового засідання.

22.01.2025 у зв`язку з надходженням до суду відомостей про перебування відповідача ОСОБА_2 в лікарні, а також не надходження від нього будь-яких заяв, судовий розгляд справи відкладено до 28.02.2025.

28.02.2025 у зв`язку з перебуванням судді Овдієнка В. В. на лікарняному судовий розгляд відкладено на 11.04.2025.

11.04.2025 учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття до суду, оскільки здійснює догляд за братом ОСОБА_2 , просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, посвідчена 07.02.2025 приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І. В. та зареєстрована в реєстрі за № 284, про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та проведення розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 у заяві від 12.11.2024 просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже, вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення у позовному провадженні має бути взаємопов`язаною з вимогою про право цивільне для їх вирішення в одній справі.

Встановлення юридичного факту в позовному провадженні без вирішення спору по суті, є неможливим.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №464/1107/21.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Так, позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями копій паспорта громадянина України НОМЕР_1 , свідоцтв про народження НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (а. с. 8, 19, 20, 88 зворот, 89).

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Первомайської міської ради № 1032 від 27.03.2024 вбачається, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а. с. 8, 15, 92).

Даними довідки переселенця 6321-, виданої 01.05.2024 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайський Лозівського району Харківської області (а. с. 11, 90).

З довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Первомайської міської ради № 1032 від 27.03.2024, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті зареєстрована була сама (а. с. 15, 92).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О. М., зареєстрований в реєстрі за № 506, яким заповідала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 13, 14).

З копій свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 , свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_3 була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 17, 18).

Згідно довідки-характеристики № 102 від 28.03.2024, виданої Комунальним підприємством "Первомайське бюро технічної інвентаризації" Первомайської міської ради Харківської області, Свідоцтва на право власності на житло від 11.03.2009, виданого Первомайською міською радою Харківської області, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22619860 від 30.04.2009, квартира АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012, зареєстрована по 1/2 частці за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 11 березня 2009 року Первомайською міською радою Харківської області, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Первомайське бюро технічної інвентаризації" 30.04.2009 за номером 10604 в книзі 42 (а. с. 21, 22, 23).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20.12.2012 державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О. М., Витягу з Державного реєстру речових прав № 389224660, спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 . Спадщина складається з 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 24, 25).

Згідно наданої технічної документації загальна площа квартири АДРЕСА_2 , складає 42,4 кв.м (а. с. 26-32).

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 24.05.2024, вартість квартири АДРЕСА_2 становить 242 000 грн 00 коп. (а. с. 34-44).

З наданої приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І. В. копії спадкової справи № 35/2024 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 звернувся позивач ОСОБА_1 (а. с. 87-93).

Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області від 27.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем та протягом встановленого законодавством строку не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а. с. 33, 93).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3.21 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З акту № 909 від 30.05.2024, складеного комісією КП "Жилсервіс" Первомайської міської ради Харківської області у складі майстра ОІМ Гуменик Д. Ю., економіста по ДПР Чеботар Г. В., вбачається, що ОСОБА_1 , зі слів сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дійсно не зареєстрований, але фактично мешкав разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з жовтня 2021 року до 22 травня 2022 року (а. с. 16).

На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві, проти чого не заперечували відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 , про що надали відповідні письмові заяви суду, в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 у період з жовтня 2021 року по 22 травня 2022 року.

Водночас, до суду не надано доказів на підтвердження факту проживання позивача ОСОБА_1 разом з його бабою ОСОБА_3 станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач дійсно проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відсутні підстави вважати, що він прийняв спадщину відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, у позові про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 222, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Златопільської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Відповідач 1 - Златопільська міська рада Харківської області, місцезнаходження: пр-т Незалежності, 1, м. Златопіль, Лозівський район, Харківська область, 64102, .

Відповідач 2 - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Повне рішення складене 11.04.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко