Провадження №2/447/520/25
Справа №447/398/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.04.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Іськів О.І.

розглянувши цивільну справу у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом( повідомленням) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

за участі: представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

встановив:

Стислий виклад обставин справи.

Позивач пода до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 07.08.2021 Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області, про що складено актовий запис №59.

Зазначив, що у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що на час подання позову вони не підтримують подружніх стосунків протягом року, у них немає спільних інтересів, спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, бо це буде суперечити їхнім інтересам. Примирення з відповідачкою неможливе, а тому просить суд винести рішення, яким їх шлюб розірвати.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.02.2025 у справі відкрито провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12.03.2025 Відповідачу визначено строк для подання відзиву, заперечень.

На адресу суду 12.03.2025 надійшло клопотання від ОСОБА_2 про надання строку для примирення сторін, в якому зазначала, що заперечує проти розірвання шлюбу. Вказала, що справді з позивачем проживають окремо, оскільки він перебуває на службі у Збройних Силах України. Повідомила, що їхня донька ОСОБА_4 потребує постійного догляду, лікування і занять з реабілітації і станом на теперішній час тільки вона здійснює за нею догляд. Зазначила, що після перебування на військовій службі доглядатимуть дитину.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 повідомив, що відповідач перебуває на службі у Збройних Силах України та просить шлюб розірвати, категорично заперечує щодо примирення між сторонами, оскільки це буде суперечити інтересам позивача, який не бажає перебувати у шлюбі з відповідачкою.

У судовому засіданні відповідачка просила суд надати строк для примирення, оскільки розпад сім`ї негативно впливатиме на їхню дитину, вважає за можливе обговорити суперечності, які виникли в сім`ї і знайти шлях для налагодження стосунків.

У клопотанні відповідачки про надання строку на примирення відповідачкою не викладено обставин і не зазначено конкретних доказів, які б свідчили про наявність у позивача наміру на примирення, як і не зазначено жодних кроків, які відповідачка робить для примирення.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно дост.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Зважаючи на те, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя позивача з відповідачкою та примирення вважає неможливим, відповідачкою не викладено обставин і не зазначено конкретних доказів, які б свідчили про наявність у позивача наміру на примирення, як і не зазначено жодних дій, які відповідачка планує реалізувати для примирення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення сторін, враховуючи також і те, що примушування позивача до збереження шлюбу є порушенням його права на свободу, оскільки таке суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про надання строку для примирення сторін у справі слід відмовити.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.02.2025(виданого повторно), актовий запис №59, укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України).

Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує щодо примирення , що вбачається з висловленої ним у заявах позиції.

Відповідачка заперечує проти розірвання шлюбу.

Суд зауважує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу, у тому числі до перебування у ньому, є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.08.2021 Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області, про що складено актовий запис №59.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Друзюк М. М.