КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5288/25
Провадження № 2-о/947/170/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

присяжних Якимів Р.Б., Брітанова О.Б.,

за участю секретаря Торгонської В.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 рокуОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеса із заявою, в якій просить суд визнати померлим її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, оскільки після його зникнення пройшло майже 26 років.

Зазначає, що з 2014 року в місці останнього проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 йде війна, міста Оленівка, Волноваха є на сьогоднішній день окупованими територіями, де велись і ведуться до цих пір воєнні дії.

Також вказує, що рішенням Волновахського міського районного суду Донецької області від 21.03.2003 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області було визнано безвісно відсутнім з 01.06.1999 року.

Оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим потрібно заявниці для оформлення спадщини.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання особи померлою було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: надати відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету у заявника; вказати попередній розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; надати всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, сплатити судовий збір, відповідно до пп.4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1211,20 грн. та на підтвердження сплати судового збору надати суду документи, що підтверджують його сплату. Роз`яснено, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

18.02.2025 року від заявниці надійшла заява про усунення недоліків заяви, разом із квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року було прийнято заяву ОСОБА_1 про визнання особи померлою.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 02.04.2025 року заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши заяву та її підстави, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є колишнім чоловіком заявниці ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Волновахського міського районного суду Донецької області від 21.03.2003 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області було визнано безвісно відсутнім з 01.06.1999 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, 31.10.2003 року Третім відділом реєстраційного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, було зареєстровано шлю між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , актовий запис №368.

Заявниця зазначає, що з 2014 року в місці останнього проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 йде війна, міста Оленівка, Волноваха є на сьогоднішній день окупованими територіями, де велись і ведуться до цих пір воєнні дії, крім того колишній чоловік зник та не виходить на зв`язок більше 26 років, тому є всі підстави для визнання його померлим.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Заявником не надано належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у заяві до суду лише констатовано факт відсутності у заявника з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , будь-якого зв`язку, відсутність відомостей про місце його перебування, але жодним чином не доведено можливі припущення про його смерть.

Відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом більше 26 років у місці його постійного проживання, реєстрації, саме по собі не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.

Вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на підставу для оголошення його померлим, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами щодо вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.

При цьому, судом встановлено, що рішення Волновахського міського районного суду Донецької області від 21.03.2003 року яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області було визнано безвісно відсутнім з 01.06.1999 року, було прийнято на підставі показів двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили про обставини невідомого місцезнаходження ОСОБА_2 зі слів заявниці ОСОБА_3 .

Також, з вказаного рішення Волновахського міського районного суду Донецької області від 21.03.2003 року, вбачається, що ОСОБА_2 на початку червня 1999 року поїхав до смт. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області за місцем проживання своїх батьків і з того моменту заявниця його не бачила, він на зв`язок не виходить та про місце знаходження не повідомляє.

При цьому, у суду відсутня інформація, що ОСОБА_2 знаходився на території, на якій велися або ведуться бойові дії, також відсутні відомості, що відносно останнього було оголошено розшук.

Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просив оголосити померлою у місці її постійного проживання, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або наявність обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Крім того, суд зазначає, що заявниця ОСОБА_1 не є належним заявником, оскільки шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано на підставі рішення Волновахського міського районного суду Донецької області від 21.03.2003 року, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано безвісно відсутнім з 01.06.1999 року, і ОСОБА_1 не є особою, яка має претендувати на спадщину.

З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_1 про визнання особи померлою задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати залишаються за сторонами.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 19, 89, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 305-309 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи померлою залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.04.2025 року.

Суддя В. С. Петренко

Присяжні Якимів Р.Б.

Брітанов О.Б.