Справа № 585/363/25
Номер провадження 2/585/317/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі : головуючого - судді Євлах О.О., за участі: секретаря : Безручко О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеокноференцзв`язку цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

до відповідачів

Міністерство оборони України,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

вимоги заявника: про встановлення факту належності до члена сім"ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов"язків військової служби, як такої, що перебувала на його утриманні до дня його загибелі (смерті) , -

негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про наступне :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 30 січня 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернулася в суд із позовною заявою про встановлення факту належності до члена сім"ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов"язків військової служби, як такої, що перебувала на його утриманні до дня його загибелі (смерті).

2. Заяву обґрунтувала тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2023 року було встановлено факт про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 1972 р.н., який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однієї сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з липня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Підставою звернення до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу було необхідно для оформлення виплат - одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого військовослужбовця. На підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 24.02.2023 р. ОСОБА_1 звернулася у Міністерство оборони України. Натомість отримала відмову у оформленні та виплаті одноразової грошової допомоги, як члена сім"ї загиблого військовослужбовця, так як не надано підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факту призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби", чи документів про перебування на утриманні загиблого.

Зазначає, що 28 вересня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Вони разом проживали в її будинку до дня його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 1991 року ОСОБА_4 постійно ніс військову службу, перебуваючи у лавах ЗСУ до дня загибелі. Через те, що її чоловік мав занадто складний характер, через сварки 06.07.2021 р. вони розлучилися. Однак, вже через два тижні після розлучення ОСОБА_4 прийшов до неї і повідомив, що жалкує про те, що вони розлучилися, обіцяв більше не сваритися, просив, щоб вони знову стали жити разом, як чоловік та дружина, на що вона погодилася. Вони знову продовжили жити однією сім`єю, офіційно шлюб не реєстрували, оскільки не надали цьому значення. ОСОБА_4 був військовим і постійно виконував бойові завдання, отримував відповідно грошове забезпечення, яке повністю і постійно витрачав на ОСОБА_1 , на її утримання. ОСОБА_1 також має матір ОСОБА_5 , 1938 р.н., якій вже 86 років. ОСОБА_4 наполіг на тому, щоб ОСОБА_1 допомагала своїй матері - здійснювала постійний догляд, а він утримуватиме ОСОБА_1 .

З метою отримання виплат після загибелі військовослужбовця, просила встановити факт, що вона,- ОСОБА_1 належить до члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця,- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання ним обов`язків військової служби, як така, що перебувала на його утриманні до дня (ІНФОРМАЦІЯ_3) його загибелі (смерті).

3. Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечень проти позову не висловив.

Від відповідача - Міністерства оборони України, надійшов відзив, в якому проти позову заперечують. Свої заперечення мотивують тим, що позивачем не було надано докази на підтвердження наявності/відсутності його доходів та доходів померлого військовослужбовця для співвідношення їх розміру та встановлення факту утримання, так як повинно бути доведено, оскільки не підтверджено, що дохід померлого був саме єдиним джерелом доходу позивача. Позивачем також не надано доказів ні від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про сплату (відсутність) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за померлим військовослужбовцем протягом вказаного терміну перебування на утриманні, ні від Державної податкової служби України доказів про доходи (відсутність), отримані військовослужбовцем. Вважають, що позивач ніяким чином не підтвердила свого перебування на утриманні померлого військовослужбовця, не надала жодних належних доказів. Тому просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а. с. 70-72).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - Міністерства оборони України, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшов відзив, в якому він проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі; розгляд справи проводити без участі представника Міністерства оборони України.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 , в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, заяв, клопотань чи письмових пояснень від нього до суду не надходило.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. Судом встановлено, що до суду звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 16, 17, 18).

6. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком вказаний ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_5 (а. с. 19).

7. Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міськвиконкому, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уклали шлюб 22 липня 2000 року, прізвище дружини після одруження " ОСОБА_9 " (а. с. 20).

8. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 18 серпня 2004 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а. с. 21).

9. Згідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 28 вересня 2019 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_10 » (а. с. 23).

10. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 та актового запису про розірвання шлюбу № 29 від 06 липня 2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 розірвали шлюб, про що 06.07.2021 року складено відповідний актовий запис №29; після державної реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 »; підставою державної реєстрації розірвання шлюбу була заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей від 04.06.2021 р. (а. с. 22, 62).

11. З Витягу з послужного списку на старшого сержанта ОСОБА_4 , 1972 р.н., вбачається, що 04.04.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України та направлений у військову частину НОМЕР_6 (а. с. 27).

12. Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум №22/д від 16.08.2024 р., ОСОБА_1 , 1972 р.н., повернуто на доопрацювання документи для призначення одноразової грошової допомоги, з метою надання документів, які підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця на дату загибелі (а. с. 28-29).

13. ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Роменської міської ради та одержує компенсацію як фізична особа, яка надає соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі за матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується довідкою від 09.12.2024 р. (а. с. 30).

14. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2023 р. встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з липня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно (а. с. 31-33).

15. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб отриманими доходами ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2022 року, що в позивачки були соціальні виплати від УСЗН Роменської міської ради (а. с. 34-35).

16. З виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_12 вбачається, що остання неодноразово з травня 2022 року по вересень 2022 року отримувала зарахування переказів від Viza Direct Veklenko Ihor, зокрема, 23.05.2022 р. - 2000 грн., 24.06.2022 р.- 5000 грн., 27.06.2022 р. - 3000 грн., 30.07.2022 р. - 21000 грн., 27.08.2022 р. - 3000 грн., 29000 грн., 29000 грн., 28000 грн., 30.08.2022 р. - 1000 грн., 16.09.2022 р. - 25000 грн., 10000 грн. (а. с. 36-45).

17. Сповіщення № 48 від 05.11.2022 р. про загибель ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , вручено ІНФОРМАЦІЯ_12 сину ОСОБА_3 (а. с. 58, 59).

18. Згідно довідки Управління адміністративних послуг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , 09.11.2022 р. знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю (а. с. 60).

19. Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вони з позивачем є сусідами. ОСОБА_4 вона знала, він жив з позивачкою. Він був запальний, але не жадний. ОСОБА_4 приїздив у відпустку, розказував, що він купив для позивачки холодильник, мікрохвильову піч, пральну машину. Він надавав кошти позивачці. ОСОБА_10 розказував, що привіз кошти для позивачки, щоб вона ні в чому не мала потреби. Їй відомо, що ОСОБА_10 наполіг, щоб позивачка звільнилася з роботи і доглядала за матір`ю, а він буде її забезпечувати. Мати позивачки потребує догляду, бо в 2021 році зламала ногу і ходить на ходунках.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила, що вона є сестрою позивачки. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 починали проживати в громадському шлюбі, потім одружилися. У ОСОБА_4 був складний характер. Але коли він не пив, то був добрим. Потім ОСОБА_10 з сестрою розлучилися, але продовжували проживати разом. Потім продали будинок ОСОБА_4 та придбали квартиру. ОСОБА_10 наполіг, щоб ОСОБА_1 звільнилася з роботи і доглядала за матір`ю. Він говорив, що буде утримувати ОСОБА_15 . ОСОБА_10 неодноразово вихвалявся, що дає кошти позивачці. ОСОБА_16 займалася ремонтами його квартири. По скільки ОСОБА_1 не працювала, то була на утриманні ОСОБА_17 .. Коли ОСОБА_10 приїздив у відпустку, то купував продукти харчування, порося купував. Вона пару разів бачила, як ОСОБА_4 давав кошти ОСОБА_15 . Сестра говорила, що допомога від ОСОБА_10 є єдиним джерелом її доходу. ОСОБА_10 купував речі онучці позивачки.

ІV. Норми права.

20. Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У порядку окремого провадження справа про встановлення фактів розглядається, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Cправи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за умов, якщо факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2019 року у справі № 305/279/16-ц (провадження № 61-30299св18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки також містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 року у справі № 641/5187/20.

Таким чином, в судовому порядку можливо встановити факти, коли ці факти безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.

21. Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби (пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 ) у випадках, зазначених у підп. 1-3 п. 2 с. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (ст. 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли в період проходження служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Як визначено ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

V. Оцінка суду.

22. Дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 просила встановити факт належності до члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця та факт перебування на його утриманні з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його загибеллю.

Також, як зазначено позивачем у позовній заяві, у зв`язку зі смертю цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_4 , вона (позивач) розпочала підготовку документів для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168. Однак, за результатами розгляду документів заявника, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення про повернення на доопрацювання документів, що підтверджується Витягом з протоколу № 22/д від 16.08.2024 р. Підставою для прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання стало те, що позивачкою не надано документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» чи документів про перебування на утриманні загиблого. Тому, без надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підтверджують, що позивачка перебувала на утриманні загиблого цивільного чоловіка (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявника на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Вказаний висновок комісії Міністерства оборони України став підставою для ОСОБА_1 звернутися до суду для встановлення факту того, що вона була членом сім`ї ОСОБА_4 та перебувала на утриманні свого цивільного чоловіка на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досліджуючи мету звернення із позовом про встановлення потрібних їй юридичних фактів, суд приходить до висновку, що для визначення можливості встановлення фактів, про які просить позивач, суду необхідно встановити чи породить встановлення таких фактів юридичні наслідки для заявника у виді набуття права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Системний аналіз зазначених в цьому рішенні норм Законів України, які регулюють подібні правовідносини, суд приходить до висновку, що встановлення факту, про встановлення якого звернулась позивачка, породить юридичні наслідки для позивача у виді набуття права на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. А тому спір про встановлення зазначених у позовній заяві фактів підлягає судовому розгляду.

Разом з тим, вирішуючи питання доведеності фактів про встановлення яких звернулась позивачка, суд констатує, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність її до категорії непрацездатних осіб, які б, у разі встановлення судом фактів належності до члена сім`ї загиблого військовослужбовця та перебування на його утриманні, надавали їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, матеріали справи не містять документів, які б стверджували, що мати позивачки потребує постійного стороннього догляду, що унеможливлює можливість позивачки отримувати доходи.

Питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців, які є громадянами України, регламентовано статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач посилається на те, що норма статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає коло непрацездатних членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Стверджує, що для визначення членів сім`ї, що перебували на утриманні, і які мають право на отримання такої пенсії, до вказаних правовідносин має застосовуватись стаття 31 цього Закону, без застосування положень статті 30 цього Закону, щодо непрацездатних членів сім`ї. Суд вважає таке твердження помилковим, оскільки стаття 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають саме непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні. Дана стаття дійсно носить бланкетний характер і відсилає до статті 31 цього Закону, яка, в свою чергу уточнює, які непрацездатні члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні.

Тобто, на момент виникнення права у ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 - день загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 ) на отримання одноразової грошової допомоги діяла редакція Закону, якою передбачено виплату одноразової грошової допомоги виключному колу осіб: батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям, які не досягли повноліття та утриманцям загиблого (померлого).

За результатом розгляду справи, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували належність позивача до категорії осіб, які б у разі встановлення судом фактів, про які просить позивач, надавали їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 ).

Крім того, з копій виписок по картковому рахунку вбачається, що позивач ОСОБА_18 в період, в який як вона стверджує вона жила на кошти, які їй надавав ОСОБА_3 , вона отримувала субсидію ( а.с.36-37). Відповідаючи на питання в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що при подачі документів для отримання субсидії вона не вказувала в документах про те, що проживає за кошти, які отримує від ОСОБА_4 з цього суд робить висновок, що кошти, які ОСОБА_4 їй надавав, не були її доходами.

Відтак, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 . Пересилання ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_1 коштів у 2022 році, не можуть безпосередньо свідчити про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 ОСОБА_1 не надано беззаперечних доказів того, що вона об`єктивно не мала можливості працювати і перерахування, які надавав їй ОСОБА_4 , були єдиним джерелом її власного доходу.

Пояснення свідків є особливим видом доказів, пов`язаних із ризиком суб`єктивного відношення до сторін, і пояснення у цій справі свідків про належність ОСОБА_1 до члена сім`ї загиблого ОСОБА_4 та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 , є їх особистим сприйняттям відносин, які існували між цими особами, проте самі по собі вони не можуть достеменно свідчити про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 .

Крім того, той факт, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за своєю матір`ю похилого віку, не може беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_4 її утримував.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про встановлення юридичних фактів задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 293-294, 315, 354 - 355 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд,-

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту належності до члена сім`ї загиблого(померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, як такої, що перебувала на його утриманні до дня його загибелі (смерті) - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Міністерство оборони України, адреса місцезнаходження: проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , мешканця: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 11 квітня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ