Справа № 201/343/25
Провадження № 2/201/1228/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

13.01.2025р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 2 - 4).

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 21.04.2021р. між відповідачкою ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/9618902-SP.

26.06.2024р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №НІ/11/20-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.

Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р. Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 20 609,28 грн., з яких: 9 995,13 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 10 614,15 грн. загальна заборгованість по відсоткам; ??0 грн. загальна заборгованість по комісії, 0 грн. пеня/штрафи.

Вказану заборгованість ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідачки на свою користь, а також понесені судові витрати по справі.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідачка позовні вимоги не визнала. 12.02.2025р. від представника відповідачки адвоката Нугаєвої В.В. (діє на ордеру серія АЕ № 1354917 від 27.01.2025р. а.с. 38) надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 32 - 37) у якому зазначено, що розрахунок позовних вимог є невірним та розмір боргу недоведений, а кредитний договір неукладеним. Позивач не надає до позову жодного розрахунку заборгованості, проте в позовних вимогах зазначає про стягнення з Відповідачки заборгованості з урахуванням відсотків в загальному розмірі 20 609,28 грн., з яких 9 995,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 614,15 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, проте укладений між АТ «ТАСКОМБАНК» та Відповідачкою кредитний договір у формі анкети-заявки не містить погодженої відсоткової ставки, терміну дії договору, а також розміру кредитування, що є істотною умовою такого договору, а містить лише посилання на Публічну пропозицію, яка не підписана Відповідачкою, що жодним чином не спростовано позивачем. Більш того, копія такої Публічної пропозиції станом на дату підписання Анкети-заявки навіть не надана до позову. З урахуванням відсутності розрахунку заборгованості не можливо навіть зрозуміти період та розмір нарахування відсотків.

Позивач стверджує, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між сторонами договір про надання банківських послуг, проте вказані Умови не містять підпису відповідача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодився відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту. Вказані Умови та Правила не містять дату коли вони були складені, а також в них відсутні підписи про те, що відповідач ознайомлений саме з цими Умовами.

Представник відповідачки зазначає, що а ні в самому позові, а ні в Анкеті-заявці не зазначено посиланням в мережі Інтернет на сайт, де містяться викладені Умови Публічної пропозиції, з якою наче погодилась відповідачка, що не є належним і допустимим доказом. Будь-яке розпорядження або наказ Позивача щодо впровадження спрощеної форми укладення договорів не є законодавчим чи іншим підзаконним нормативно-правовим актом, а тому не надає підстави сторонам, у т.ч. і Позивачу, як одній із сторін при укладенні кредитних договорів, недодержуватись встановленої законом обов`язкової форми для даного виду правочинів.

Матеріали Справи не містять первинних розрахункових документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів, касових видаткових ордерів тощо), котрі підтверджували б передачу Позивачем Відповідачеві відповідних грошових коштів.

Позивачем не підтверджено наявності у нього права вимоги за кредитним договором Відповідачки. Згідно доданої до матеріалів справи договору факторингу та акту не містить посилання на передання АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги щодо стягнення заборгованості Відповідачки. Доданий до матеріалів справи витяг з реєстру прав вимог взагалі не підписаний сторонами, а містить лише засвідчення його копії представником Позивача.

На підставі вищевикладеного представник відповідачки просила відмовити в задоволенні позовних вимог та покласти судові витрати по справі на позивача.

17.02.2025р. представником позивача Панкратовою Т.В. (діє на підставі довіреності від 12.02.2025р. а.с. 49) надано відповідь на відзив (а.с. 42 - 48), в якому зазначено, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

У разі укладення Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення Кредитного договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання Кредитного договору.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та, які б спростовували суму заборгованості. Відповідачем, у відзиві на позовну заяву, не заперечується належними та допустимими доказами факту укладення ним Кредитного договору.

Представник позивача зазначає, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані Первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу.

Однак, Позивач звернувся до первісних кредиторів із запитами для отримання додаткових доказів з метою повного та всебічного розгляду справи, а також для спростування тверджень Відповідача, які було зазначено у відзиві на позовну заяву.

На підставі Договору факторингу позивач одержав від попереднього кредитора право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується вищезазначеним договором факторингу та витягом з реєстру боржників.

Щодо надання повного реєстру боржників, представник позивача зазначає, що вони носять в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, весь реєстр надати Позивач не може.

Також представник позивача заперечувала щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене представник позивача просила позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.01.2025р. вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 27).

У відповідь на відзив представник позивача Панкратова Т.В. просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. зворот 47).

27.03.2025р. від представника відповідача Нугаєвої В.В. надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу без її участі, без фіксації технічними засобами. Також просила у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 53).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність підстав, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.02.2012р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», , зареєстровано відповідно до розпорядження Комісії від 27.12.2007р. №8462, та надано ліцензію на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, а саме на: надання послуг факторингу (а.с. 12).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.12.2007р. (а.с. 11).

На підставі Загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», рішенням Учасника від 18.10.2023р. затверджено статут товариства у новій редакції (а.с. 18 - 20).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом економічної діяльності АТ «ТАСКОМБАНК» є інші види грошового посередництва (основний) (а.с. 14 - 15).

ПАТ «ТАСКОМБАНК»(АТ «ТАСкомбанк») надано банківську ліцензію № 84 від 25.10.2011р. на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 16).

08.03.2021р. між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» було підписано заяву-анкету №205369 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank» (а.с. 5).

Відповідно до п.5 заяви підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатку банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.

26.06.2024р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №НІ/11/20-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги (а.с. 7 - 8).

Згідно п. 2.1., п. 2.3. Договору факторингу Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами та їх перехід від Клієнта (АТ «ТАСКОМБАНК») до Фактора (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п. 3.1 цього Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною цього Договору. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору.

26.06.2024р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був підписаний Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р. (а.с. 9).

Відповідно до Витягу з Реєстру Прав Вимоги за договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р., ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 609,28 грн., з яких: 9 995,13 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 10 614,15 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0 грн. загальна заборгованість по комісії, 0 грн. пеня/штрафи (а.с. 50-51).

З моменту отримання права вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій (а.с. 6).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 власноруч підписала заяву-анкету № 205369 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення договору на відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовує своє право на стягнення заборгованості з ОСОБА_1 договором факторингу, укладеним між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення до вимог права).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Суд звертає увагу на те, що у наявному в матеріалах справи договорі факторингу відсутні декілька сторінок (загалом договір містить 13 пунктів, а суду надано з 1.1. по 3.4. пункти, з 12 по 13 пункти), що унеможливлює в повному обсязі дослідити обставини, які мають значення для вирішення справи.

Суд також звертає увагу на відсутність ціни продажу за договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р., а також відсутність ціни продажу в акті прийомі-передачі Реєстру Прав Вимоги за договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р.

З огляду на вказану невідповідність наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів повної оплати грошових коштів, яку Фактор зобов`язується передати Клієнту за договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р., у розумінні ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2020 р. по справі № 916/2286/16.

Суд дійшов висновку, що позивач не довів переходу права вимоги за договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р., що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, не надавши суду відповідних письмових доказів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Всупереч зазначеним нормам позивачем не надано доказів які б свідчили, що за заявою-анкетою №205369 від 08.03.2021р. ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок, видано платіжний інструмент та надано кредитний ліміт.

Відповідно до вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано до суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази як укладення між сторонами кредитного договору, так і наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 20 609,28 грн.

Позивачем не надано належних доказів на предмет доведення виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Розподіл судових витрат.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. покладаються на позивача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд в постанові від 5 червня 2018 року у справі № 904/8308/17 вказав, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом.

Враховуючи, що представником відповідачки заявлені витрати на професійну правничу допомогу, проте відповідних доказів суду не надано, підстав для їх розподілу чим рішенням суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 512, 514, 516, 517, 626-628, 638,639, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 01 квітня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.