Справа № 683/642/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючого -судді Лугового О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №683/642/25, 2/683/598/2025 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

28 лютого 2025 року Гедзь О.В. в інтересах ТОВ «Фінпром Маркет» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1388696 від 19.04.2021 року в розмірі 16 569 грн. 86 коп., з яких: 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 569 грн. 86 коп. - сума заборгованості за відсотками, та просить стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 19 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1388696.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» укладено договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Так, відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до Договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 868 грн. 36 коп., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 868 грн. 36 коп. - сума заборгованості за відсотками.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Так, відповідно до реєстру заборгованості до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 868 грн. 36 коп., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 868 грн. 36 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань згідно вище зазначеного договору, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року.

07 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Іщука С.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити в задоволені даного позову, оскільки вважає його надуманим та викладені у ньому вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що, ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 19.05.2021 року в сумі 7 913.36 грн. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Захист порушених прав Позикодавця передбачено ч. 2 ст. 625 ЦКУ тобто 3 % річних на суму простроченого боргу. Як слідує із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 18.05.2021 року сплачено в якості погашення заборгованості суму у розмірі 298,50 грн. (7 913,36 298,50 =7 614,86 грн. залишок заборгованості за кредитним договором). Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків за межами дії договору, тобто після 19.05.2021 року є безпідставними та необґрунтованими. Розмір суми кредиту складає лише 5 000 грн., тоді як нарахованих відсотків 11 569,86 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації (майже в 2,5 рази більше від вартості коштів отриманих в кредит), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Тому просить у задоволені позовних вимог про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» - в розмірі 16 569,86 грн. відмовити. Встановити до стягнення суму у розмірі 7 614,86 грн.

11 березня 2025 року від Гедзь О.В. в інтересах ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надійшла відповідь на відзив, згідно якого остання просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідачем доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було, тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Проте, замість наданих доказів/пояснень по суті справи, представником відповідача було надано набір правових висновків, які на думку позивача є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язків сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою.

17 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Іщука С.О. надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого останній зазначає, що не погоджується з твердженнями представника позивача, оскільки на свої обґрунтування позивачем додано витяг з «Правил» При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Правил Відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Договір про надання позики, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо пролонгації чи авто пролонгації строку кредитування. Позивач посилаючись на архів Правил які розміщені на офіційному сайті первісного кредитора, Відповідач зазначає наступне: Офіційний сайт ТОВ «1 Банк» є цілком і повністю у володінні первісного кредитора, тому він може в будь-який час змінити правила які будуть створювати найбільш вигідну позицію для певного проміжку часу. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачу Правила, такі неможливо вважати як складову Кредитного Договору. Тому, у задоволені позовних вимог про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» - в розмірі 16 569,86 грн. просить відмовити та встановити до стягнення суму у розмірі 7 614,86 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено договір позики № 1388696, який було підписано електронним підписом позичальника r66hUG4bl3, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 100 грн., строком кредитування 30 днів до 19 травня 2021 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 1,99% (фіксована) за день.

Згідно п.1 договору позики № 1388696 від 19.04.2021 року, позикодавець зобов`язався передати грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві так ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та оплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до 8 договору позики № 1388696 від 19.04.2021 року, позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, правил та чинного законодавства.

З п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №11/02/2021 від 11.02.2021 року, судом встановлено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

23 квітня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1388696 до договору позики №1388696 від 19.04.2021 року, яку було підписано електронним підписом позичальника bCf5HwRAMI, згідно умов якого, на підставі звернення позичальника, здійснено за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позику 4 100 грн. на 900 грн. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5 000 грн. (п.1 додаткової угоди від 23.04.2021 року).

Факт перерахування коштів в сумі 4 100 грн. та 900 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: платіжної інструкції від 23.04.2021 року, платіжної інструкції від 19.04.2021 року, довідкою від 14.11.2024 року Вих.№КД-000002260/ТНПП, довідкою від 14.11.2024 року Вих.№КД-000002261/ТНПП.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» укладено договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Так, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 868 грн. 36 коп., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 868 грн. 36 коп. - сума заборгованості за відсотками.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Так, відповідно до реєстру заборгованості до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 868 грн. 36 коп., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 868 грн. 36 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №1388696 від 19.04.2021 року становить 16 569 грн. 86 коп., з яких 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 569 грн. 86 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики в розмірі 5 000 гр.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 5 000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, згідно п. 8 договору позики № 1388696 від 19.04.2021 року, сторони погодили, що позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, правил та чинного законодавства.

За змістом 4.2 договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив договір позики та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщення на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Згідно п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №11/02/2021 від 11.02.2021 року, судом встановлено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Отже первісний кредиторТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» у пункті 4.2 договору між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 про договір позики №1388696 від 19.04.2021 року погодилимови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 1388696 станом на 24 лютого 2025 року становить 16 569 грн. 86 коп., з яких 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 569 грн. 86 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Досліджений судом розрахунок заборгованості, свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає період, який входить в межі строку кредитування (30 днів, до 19 травня 2021 року), а також згідно п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №11/02/2021 від 11.02.2021 року, включає строку пролонгації 90 календарними днями (по 17.08.2021 року), а тому в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за договором позики № 1388696 від 19 квітня 2021 року в розмірі, визначеному договором, що становить: 2 587 грн. (5 000 грн. х 1,99% х 26 днів), 326 грн. 36 коп.(4 100 грн. х 1,99% х 4 днів) та 8 955 грн. (5 000 грн. х 1,99% х 90 днів), загальна сума яких становить: 11 569 грн. 86 коп. (11 868 грн. 36 коп. 298 грн. 50 коп. (сплачених відсотків)).

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 1388696 від 19 квітня 2021 року в розмірі 16 596 грн. 86 коп., з яких: 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 569 грн. 86 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги та витягу з акту № 5-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 грудня 2024 року, згідно якого сума витрат на професійну правничу допомогу становить 3 500 грн., а також платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579930931.1 від 18 грудня 2024 року.

З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 500 грн., що відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №579933295.1 від 24.02.2025 року. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 1388696 від 19 квітня 2021 року в розмірі 16 596 грн. 86 коп., з яких: 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 569 грн. 86 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 3 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», місцезнаходження: 08200, вул.Стельмаха Михайла, 9А, оф.204, м.Ірпінь, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Суддя: