Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7692/24
Провадження № 2/279/419/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., за участі представника позивача адвоката Антонюка В.О, відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Орлюка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 , Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина. Державним нотаріусом Коростенської нотаріальної контори за заявою ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу № 33/2011 щодо майна померлої ОСОБА_3 за заповітом, який був складений на його ім`я та посвідчений секретарем Холосненської сільської ради 14.03.2000 року.

У червні 2024 року від своїх родичів позивач дізналася, що бабуся ОСОБА_3 у 2009 році склала заповіт на її ім`я, відповідно якого спадкодавець розпорядилася, що все належне майно, яке на день смерті буде матиме право, заповіла ОСОБА_4 . Заповіт був складений 12.02.2009 року, посвідчений сільським головою Холосненської сільської ради та зареєстрований в реєстрі №2. В установлений законом строк вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки не була обізнана про існування заповіту, складеного на її ім`я.

В даний час відповідач ОСОБА_1 заперечує проти прийняття позивачем спадщини за заповітом з причини неоднозначного тлумачення заповіту від 12.02.2009 року.

Зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у відкритті спадкової справи. Вважаючи причину несвоєчасного звернення до нотаріуса поважною з посиланням на ч.3 ст.1272 ЦК України, просить суд визначити їй додатковий строк протягом 30 днів з дня набрання чинності судовим рішенням по справі для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями розгляд цивільної справи переданий судді Івашкевич О.Г.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримали 21.01.2025 та 28.01.2025, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, правом подачі відзиву на позов не скористався.

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю. В обґрунтування заяви зазначив, що позивач з листопада 2011 року була обізнана про наявність заповіту, твердження про те що їй 15 років не було відомо про його наявність є безпідставними та надуманими. Також зазначає, що будучи обізнаною, у встановлений строк, до нотаріальної контори відповідач не звернулася, заяву про прийняття спадщини за заповітом не подала, своїм правом на отримання спадщини не скористалася. Отже, у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того вказує, що в заповіті 12.02.2009 року в частині заповідального розпорядження допущено неправильне зазначення волевиявлення спадкодавця , а саме будинок , в якому жила мати відповідача за адресою по АДРЕСА_1 вона хотіла залишити йому як сину, а онучці залишити будинок по АДРЕСА_2 . Для спростування доводів позивача щодо необізнаності про наявність заповіту та підтвердження описки в заповіті заявив клопотання про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_5 , колишню голову Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області, якою був посвідчений цей заповіт.

Судом задоволені клопотання представника відповідача про виклик свідка, а також клопотання представника позивача про витребування матеріалів спадкової справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спірні правовідносини регулюються книгою 6 «Спадкове право» Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 року в с. Злобичі, Коростенського району, Житомирської області померла ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Коростенським відділом реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 16.08.2024 року.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області Романенко Н.Г. 14.03.2000 року, зареєстрованим в реєстрі за №18, яким вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження про те, що все майно, з чого б воно не складалося і вазагалі все, що буде належати на день її смерті заповіла сину ОСОБА_1 .

У подальшому 12.02.2009 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Петренко Н.М., головою Холосенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за №2, відповідно до якого все нерухоме майно яке на день смерті буде належати за адресою: АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_4 .

Позивач, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 є спадкоємицею за заповітом, разом зі спадкодавцем не проживала, до спадкоємців 1 черги за законом не належить. Матір ОСОБА_2 і сестра ОСОБА_1 ОСОБА_7 як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.11.2021 року. У встановлений законом строк позивач не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на спадщину за заповітом їй було відмовлено, з підстав пропуску строку, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 2 ст.1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Положеннями ст.1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Згідно зі ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій .

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважність причин пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини обґрунтовується тим, що вона не була обізнаною про наявність заповіту, про існування якого вона дізналася лише в червні 2024 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що коли йому стало відомо про наявність іншого заповіту, то приходив до своєї племінниці ОСОБА_8 , щоб узгодити питання спадкування, оскільки існує два будинки, один, в якому проживала його матір і в якому наразі проживає він, а саме по АДРЕСА_1 , а інший за адресою АДРЕСА_2 , що належав тітці заповідачки.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 показала, що з 02.04.2002 по березень 2015 року працювала сільським головою Колосненської сільської ради, проживає в с. Злобичі . Повідомила, що ОСОБА_3 у 2009 році зателефонувала в сільську раду та попросила, щоб до неї додому прийшла ОСОБА_5 та склала заповіт на будинок по АДРЕСА_2 на ім`я її онуки ОСОБА_4 , що вона і зробила. Інший будинок заповідачка бажала залишити своєму сину ОСОБА_1 . На запитання суду, чи повідомляла вона позивачку про те, що нею був складений заповіт на ім`я ОСОБА_9 відповіла, що не повідомляла, оскільки не мала на це права (таємниця вчинення нотаріальної дії). Також зазначила, що ОСОБА_9 не була присутня при складенні заповіту 02.12.2009 року, де знаходився заповіт на момент смерті заповідача їй не відомо. Повідомила, що не пам`ятає в якому році, але коли вона ще працювала сільським головою зустріла ОСОБА_2 , яка сказала їй, що при складенні останнього заповіту була допущена помилка і тепер все майно, яке належало за життя бабусі, перейде їй за заповітом.

У судовому засіданні були досліджені копії матеріалів спадкової справи № 33/2011, відкритої за заявою ОСОБА_1 :

- заяви ОСОБА_1 від 10.02.2011 року про прийняття спадщини за заповітом від14.03.2000 р;

- свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

- довідки виконкому Холосненської сільської ради про те, що ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 ;

- заповіту ОСОБА_3 від 14.03.2000 року на ім`я ОСОБА_1 , на звороті якого міститься напис сільського голови Петренко Н.М. від 09.02.2011 року про те, що вказаний заповіт не скасований;

- запит завідуючої райдержнотконторою на адресу Холосненської сільської ради від 10.02.2011 № 77/02-14 про надання відомостей згідно реєстру: дату народження, місце проживання на день складання заповіту гр. ОСОБА_3 та фотокопію вказаного заповіту для оформлення спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ;

- паспорта ОСОБА_1 ;

- свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де матір`ю вказана ОСОБА_10 ;

- свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 від 22.04.1978 р;

- витягу зі спадкового реєстру заповітів від 10.02.2011 року, в якому зазначено, що заповіт посвідчений 14.03.2000 року та зареєстрований за № 18 (номер у спадковому реєстрі 41529652) є чинний, а також заповіт посвідчений 12.02.2009 року та зареєстрований за № 2 (номер у спадковому реєстрі 46372237) є чинний;

- витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 10.02.2011 року спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 с.Злобичі Коростенського району Житомирської області;

- листа Холосненської сільської ради від 02.03.2011 року за підписом сільського голови Петренко Н.М. про те, що ОСОБА_3 на день складання заповіту проживала в с.Злобичі;

- заяви ОСОБА_2 від 16.08.2024 року про надання письмових роз`яснень для зверення до суду з копією заповіту від 12.02.2009 року, складеного на її ім`я;

- документів, наданих ОСОБА_2 на підтверження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_3 .

Матеріали спадкової справи не містять відомостей про закликання нотаріусом до спадкування ОСОБА_8 , оскільки витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) станом на 10.02.2011 року нотаріус володів інформацією щодо наявності іншого заповіту, а також відсутні повідомлення Холосненської сільської ради про факт посвідчення заповіту 12.02.2009 року на ім`я ОСОБА_4 чи передачі заповіту нотаріусу.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат», пункту 188 розділу 20 глави 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (далі Інструкція № 20/5), (у ред. на час дії правовідносин) нотаріус який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту (п.209 Інструкції № 20/5).

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок перевірити наявність заповіту, його чинність, повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини, роз`яснення щодо необхідності подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Дослідженими матеріалами спадкової справи підтверджено, що ОСОБА_9 не було повідомлено при відкритті спадкової справи про наявність на її ім`я заповіту та, відповідно, наявності у неї спадкових прав, що підтвердила також свідок ОСОБА_5 .

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.09.2020 року у справі № 130/2517/18, від 22.12.2021 у справі № 703/4978/19, від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 .

Як встановлено судом з пояснень відповідача, його представника, а також показань свідка між сторонами наразі виник спір з приводу тлумачення змісту заповіту, у зв`язку з чим відповідач заперечує щодо права позивача на визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, у силу ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. У даному випадку таке право може бути реалізоване у разі прийняття спадщини обома спадкоємцями.

Враховуючи обставини справи, наявності заповіту на користь позивача, яка не належить до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 , невчинення нотаріусом, а також сільським головою Холосненської сільської ради дій щодо повідомлення позивача про наявність заповіту, складеного на її ім`я, та права на спадкування , а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

В постанові від 26.06.2024 року, у справі у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) Велика Палата Верховного Суду за результатами вирішення спору дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом.

Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем й у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси, не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.

Тож необізнаність про наявність заповіту може бути оцінена як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Наведені у позовній заяві обставини відносяться до таких, що дають підстави для застосування ч.3 ст.1272 ЦК України. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про передчасність звернення до суду та неохідності попереднього отримання письмової згоди ОСОБА_1 згідно з вимогами ч.2 ст.1272 ЦК України, оскільки така згода в матеріалах спадкової справи відсутня, а в судовому засіданні встановлено наявність спору між спадкоємцями та заперечення останнього щодо права позивачки на спадкування за заповітом.

Судом також не встановлено, а відповідачем ОСОБА_1 не доведено факту обізнаності позивача про наявність заповіту на дату відкриття спадщини та упродовж шести місяців після смерті заповідача, а також дати (року, місяця) повідомлення останньої про її право на спадкування. Посилання відповідача на те, що він самостійно в усній формі повідомляв позивачку про наявність заповіту , не дають суду підстав для переконливого висновку про обізнаність спадкоємиці та можливість реалізації права на спадкування у визначений законом строк чи недобросовісність її поведінки.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважність причин пропуску позивачем строку на подачу заяви про прийняття спадщини, у підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами.

Оскільки позивач не являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , не знала про наявність заповіту на час відкриття спадщини та упродовж шестимісячного строку ,встановленого законом для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, суд, керуючись принципом змагальності та стандартом більшої переконливості доказів, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи принцип диспозитивності питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішувалось.

Керуючись ст. ч.3 ст.1272 ЦК України та ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Злобичі, Коростенського району, Житомирської області, тривалістю 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач 1 : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач 2 : Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, місце знаходження: Житомирська обл., м. Коростень, вул. Грушевського, буд.22, код.

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ