Справа №949/432/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна в натурі між співвласниками,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та просить провести поділ в натурі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виділу в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна належні співвласникам домоволодіння частки, а саме:

- ОСОБА_3 , виділити у власність частку (54/100), а саме: коридор 1-1, площею 4,7 кв.м., житлову 1-2, площею 11,7 (11,3) кв.м., житлову 1-3, площею 13,7 кв.м., загальною площею приміщень - 30,1 (29,7) кв.м., в тому числі житловою - 25,4 (25,00) кв.м., вхідний ганок «а1», гараж «Г1», господарську будівлю «Д1» з мансардою «Мн/Д1», огорожу №1 та замощення І, в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна, згідно з варіантом поділу земельної ділянки відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3, додаток №5), Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, що позначено на плані жовтим кольором, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.

- ОСОБА_4 , виділити у власність частку (46/100), а саме : кухню 1-7 площею 6,7 кв.м., санвузол 1-6, площею 6,2 кв.м., житлову 1-4, площею 9.3 (8,9) кв.м., вітальню 1-5, площею 11,5 кв.м., загальною площею приміщень - 33,7 (33,3) кв.м., в тому числі житловою - 20,8 (20,4) кв.м.; сарай (майстерню) «в1» сарай (погріб) «В», сарай «Б», навіс «б», вбиральню «Е», огорожу №2, в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна, згідно з варіантом поділу земельної ділянки, відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3, додаток №5), Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, що позначено на плані білим кольором, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.

Провести поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:008:0336, площею 0,0624 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом виділу в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна належні співвласникам частки, а саме:

- виділити у власність ОСОБА_3 , земельну ділянку, площею 0,0366 га (366,0 кв.м.), з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута, по лінії поділу: 0,21; 3,20; 0,80; 3,10; 0,42; 3,61; 3,62; 3,16; 3,79; 3,09; 3,79; 0,30, далі по межі: 12,41; 2,62; 22,25; 17,94м, зображеної білим кольором із зеленим вкрапленням на Плані земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , у масштабі 1:250, з варіантом поділу земельної ділянки (додаток №8); відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3) Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

- виділити у власність ОСОБА_4 , земельну ділянку, площею 0,0258га (258,0 кв.м.), з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута, по межі: 25,72; 0,43; 3,85; 1,51; 8,11, далі по лінії поділу: 0,30; 3,79; 3,09; 3,79; 3,16; 3,62; 3,61; 0,42; 0,80; 3,20; 0,21, далі по межі: 7,55м, зображеної білим кольором з рожевим вкрапленням, на Плані земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , у масштабі 1:250, з варіантом поділу земельної ділянки (додаток №8) відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3) Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку. Просить присудити стягнути з неї на користь ОСОБА_4 компенсацію у грошовому еквіваленті 8515,00 гривень за різницю у площі земельної ділянки 0,0054га (54 кв.м). Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь витрати по оплаті проведення судового інженерно-технічного дослідження в сумі 17208,00 грн. та судового збору в сумі 7362,44 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 15 лютого 1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 11 січня 2020 року було розірвано. 17 травня 2001 року було укладено договір дарування житлового будинку з належними до нього господарськими приміщеннями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за яким позивачка та відповідач набули у власність зазначений житловий будинок. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:008:0336 площею 0,0624 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, по частки кожному. Відтак, спірне нерухоме майно (будинок) перебуває у спільній сумісній власності, а земельна ділянка у спільній частковій власності. Проте сторони не можуть дійти згоди щодо користування та розпорядження вказаним спільним нерухомим майном, зокрема, вони не можуть проживати разом у будинку. Позивачка вказує, що їх частки у праві власності на нерухоме майно є рівними та становлять частки, але відповідач не бажає вчиняти дії щодо поділу чи відчуження вказаного нерухомого майна, тому для надання позивачці у власність тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у спільному майні, слід провести його поділ в натурі та припинити право спільної часткової власності на нього. З метою визначення можливості проведення поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також визначення можливого варіанту поділу земельної ділянки, на замовлення позивачки було проведено і отримано Висновок судового Експерта за результатами проведення судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року. За результатами вказаного дослідження, експертом запропоновано варіанти розподілу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що дає можливість виділити кожному співвласнику цілу ідеальну частку на виділений йому об`єкт нерухомого майна. Серед запропонованих експертом варіантів найприйнятнішим і найдоцільнішим позивачка вважає Другий варіант (Додаток №5), наведений у відповіді на третє питання (стор. 36-37 Висновку експерта від 09.01.2024 року №47/23), оскільки цей варіант поділу враховує фактичний усталений порядок володіння та користування спірним домоволодінням, який склався та існував між сторонами протягом тривалого періоду часу. Також позивачка вказує, що вона не заперечує проти виділення їй частки, що запропонована у зазначеному варіанті другому співвласнику, а саме частку (54/100) нерухомого майна з приміщеннями зазначеними у вказаному варіанті поділу та частину земельної ділянки, площею 0,0366га (366, 0 кв.м.) та сплатити відповідачу компенсацію за різницю у площі у грошовому еквіваленті 8 515 гривень.

До початку розгляду справи від представника відповідача - адвоката Богельського І.В. надійшли письмові пояснення, у яких він просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Вказує, що зі змісту наданого висновку судового експерта Сапунової А.І. від 09 січня 2024 р. № 47/23 вбачається, що спірне будинковолодіння на час здійснення судовим експертом огляду об`єкта, його обстеження і складення висновку має у своєму складі: прибудову «а», яка складається із трьох житлових кімнат і вітальні; три сараї, зокрема «сарай-майстерня»; гараж - «Г1»; господарська будівля з мансардою «Мн/ДІ». В той же час, із наявної у матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239940093, спірне будинковолодіння, на яке зареєстроване право власності, у своєму складі має лише житловий будинок 1952 року забудови; два сараї, льох, вхідний ганок, дві огорожі та вбиральню. Отже, прибудова «а», яка складається із трьох житлових кімнат і вітальні, третій сарай, гараж та господарська будівля з мансардою, які є нерухомим майном, які фактично побудовані і розташовані на спірній земельній ділянці, та з приводу яких заявлено позовні вимоги і які включені у розроблені судовим експертом варіанти поділу, не включені в складові житлового будинку, на який зареєстроване право власності. Вказані побудовані об`єкти, які фактично «не легалізовані» належним чином (не введені в експлуатацію та відсутня реєстрація права власності як на складові спірного будинковолодіння) є самочинним будівництвом, а тому не підлягають поділу (виділу), а питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача - адвокат Богельський І.В. долучив додаткові пояснення, у яких вказав, що відповідно до змісту інформаційної довідки від 28 жовтня 2024 р. № 401102836, реєстраційні дії по державній реєстрації спірного будинковолодіння проведено 16 березня 2020 р. З копії технічного паспорту, який виготовлено 25 липня 2023 року підприємцем ОСОБА_5 встановлено у 2023 році мала місце реконструкція спірного житлового будинку та господарських будівель і споруд. Тому наведена в інформаційній довідці від 28 жовтня 2024 р. № 401102836 інформація не свідчить і не підтверджує, що реконструйоване спірне будинковолодіння пройшло процедуру державної реєстрації. Вважає, що державна реєстрація об`єкта після самочинної реконструкції не проведена, тому, спірне будинковолодіння поділу чи виділу не підлягає. Крім того, самого по собі виготовлення у 2023 році технічного паспорта лише із відміткою про технічне обстеження цього об`єкта, недостатньо згідно законодавства.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Данилюк І.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №249940093 від 25 березня 2021 року, яка наявна у матеріалах справи, була надана суду для підтвердження наявності права власності та не була основою для розроблення висновку експертом. Об`єкти, на які вказує представник відповідача, як самочинні є зареєстрованими у встановленому законом порядку об`єктами нерухомості, оскільки підпадали під будівельну амністію, під спрощену процедуру реєстрації, запис про такі об`єкти нерухомості містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому не відносяться до самочинного будівництва. Рішення про їх реєстрацію було прийняте уповноваженим органом, яке ніким не оспорене і не скасоване. Вважає, що завлений варіант поділу є обґрунтований, розумний, який дасть змогу обом сторонам безперешкодно користуватися своєю власністю. Крім того, позивачка згідна сплатити різницю вартості такого будинковолодіння у грошовому еквіваленті 8515 грн. Тому, з огляду на доведеність позовних вимог, просить задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник відповідача адвокат Богельський І.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, з підстав наведених у поданих письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторони із 15 лютого 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 11 січня 2020 року було розірвано (а.с.14).

Згідно договору дарування житлового будинку від 17 травня 2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Мелех О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2923, ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли у дар житловий будинок з належними до нього господарськими приміщеннями, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №249940093 від 25 березня 2021 року, вказаний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Загальна площа будинку становить 43.8 кв.м, житлова площа 34.2 кв.м, матеріали стін: Дерево. Згідно технічного паспорту А-1 - Житловий будинок, а - Сіни, а1 - Вх.ганок, Б - Сарай, В - Льох, в - АДРЕСА_2 , №1 - Огорожа, №2 -Огорожа. Стіни будинку Дерево (а.с.17-18).

Зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 0:01:008:0336, площею 0,0624 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав №356193063 від 28 листопада 2023 року (а.с.19).

Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25 липня 2023 року становить 1259420,00 грн., про що свідчить довідка Бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки ФОП ОСОБА_5 №093 від 15 серпня 2023 року (а.с.81).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч.1 ст. 364 ЦК України).

Положенням ст.364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 3 ст. 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення

У постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зазначено, що "виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно".

Відповідно до положень ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками, за домовленістю між ними.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що не дає позивачці можливості у повній мірі реалізувати свої права, як власника майна, в частині розпорядження на власний розсуд належним їй об`єктом нерухомості, тому права позивачки є порушеними та підлягають судовому захисту.

Відповідно до п. 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до Висновку судового експерта за результатами проведеного судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, експертом було запропоновано два можливі варіанти розподілу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0336 площею 0,0624 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-86).

У вказаному висновку зазначено, що є технічно можливі варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , між двома співвласниками у наближених до співвідношення часток: та . Крім того, відповідно до варіантів поділу житлового будинку, розташування будівель та споруд на земельній ділянці, запропоновано варіанти, технічно можливого, поділу земельної ділянки в частках наближених до . Відповідно варіантам поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та варіантів поділу земельної ділянки, можливі варіанти виділу часток кожного із співвласників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в цілі ідеальні частки, як об`єктів нерухомого майна.

Серед запропонованих експертом варіантів найприйнятнішим і найдоцільнішим на переконання позивачки є Другий варіант (Додаток №5), наведений у відповіді на третє питання (стор. 36-37 Висновку експерта від 09.01.2024 року №47/23), де зазначено, що першому співвласнику пропонується виділити у власність частку (46/100), а саме : кухню 1-7 площею 6,7 кв.м., санвузол 1-6, площею 6,2 кв.м., житлову 1-4, площею 9.3 (8,9) кв.м., вітальню 1-5, площею 11,5 кв.м., загальною площею приміщень - 33,7 (33,3) кв.м., в тому числі житловою - 20,8 (20,4) кв.м.; сарай (майстерню) «в1» сарай (погріб) «В», сарай «Б», навіс «б», вбиральню «Е», огорожу №2, в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна, залишивши поштову адресу: АДРЕСА_1 . Другому співвласнику пропонується виділити у власність частку (54/100), а саме: коридор 1-1, площею 4,7 кв.м., житлову 1-2, площею 11,7 (11,3) кв.м., житлову 1-3, площею 13,7 кв.м., загальною площею приміщень - 30,1 (29,7) кв.м., в тому числі житловою - 25,4 (25,00) кв.м., вхідний ганок «а1», гараж «Г1», господарську будівлю «Д1» з мансардою «Мн/Д1», огорожу №1 та замощення І, в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна, присвоївши нову поштову адресу: АДРЕСА_1 (за рішенням місцевої ради).

Крім того, запропоновано першому співвласнику надати земельну ділянку, площею 0,0258га (258,0 кв.м.), з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута, по межі: 25,72; 0,43; 3,85; 1,51; 8,11, далі по лінії поділу: 0,30; 3,79; 3,09; 3,79; 3,16; 3,62; 3,61; 0,42; 0,80; 3,20; 0,21, далі по межі: 7,55м, зображеної білим кольором з рожевим вкрапленням, на Плані земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , у масштабі 1:250, з варіантом поділу земельної ділянки (додаток №8).

Другому співвласнику запропоновано надати земельну ділянку, площею 0,366 га (366,0 кв.м.), з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута, по лінії поділу: 0,21; 3,20; 0,80; 3,10; 0,42; 3,61; 3,62; 3,16; 3,79; 3,09; 3,79; 0,30, далі по межі: 12,41; 2,62; 22,25; 17,94м, зображеної білим кольором із зеленим вкрапленням на Плані земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , у масштабі 1:250, з варіантом поділу земельної ділянки (додаток №8); крім того, для проведення поточних ремонтів необхідний доступ до частини стін, фундаментів та інших конструктивних елементів гаража «Г-1», шляхом встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, площею 3,1 кв.м.; сервітут може бути встановлений договором, законом, рішенням суду. За різницю у площі 0,0054 га (54 кв.м.), компенсувати у грошовому еквіваленті: 8515,00 грн. (а.с.56-57).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Таким чином відповідно до ст.183, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності; якщо виділ (поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності.

Саме до цього зводяться правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справах № 6-12цс13 від 3 квітня 2013 року та № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Відносно доводів представника відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, що прибудова «а», яка складається із трьох житлових кімнат і вітальні, третій сарай, гараж та господарська будівля з мансардою, які є нерухомим майном, які були включені у розроблені судовим експертом варіанти поділу, не включені в складові житлового будинку, на який зареєстроване право власності, а отже є самочинним будівництвом, а тому не підлягають поділу (виділу), слід зазначити наступне.

За змістом ч.1 ст.376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

При цьому самочинним будівництвом є не лише новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Норми ст.376 ЦК України застосовуються також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року у справі №630/637/17 зазначив, що для визнання об`єкта незавершеного будівництва об`єктом права спільної сумісної власності необхідно встановити, чи не відноситься такий об`єкт до самочинного будівництва, оскільки, якщо будівництво є самочинним, то визнати право власності на нього, як на об`єкт незавершеного будівництва, неможливо. Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку та стає предметом поділу спільно набутого майна подружжя після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Частиною 1 статті ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на нерухоме майно, що належить фізичній особі, підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

31 серпня 2018 року набрав чинності Наказ Мінрегіону 03.07.2018 року №158 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт» (так звана будівельна амністія (будамністія)).

Будівельна амністія це спрощена процедура прийняття в експлуатацію, зокрема, індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 500 квадратних метрів, збудовані (без оформлення дозвільних документів) у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року, за умови, що вони збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення.

Оформлення будинку по будівельній амністії не потребує отримання будівельного паспорта та/або дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт.

Як вбачається із інформаційної з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2024 року № 401102836, 16 березня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, об`єкт житлової нерухомості. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 63, житлова площа (кв.м): 45.4, Опис: А-1 - Житловий будинок, а - Сіни, а1 - Вх.ганок, Б - Сарай, б-навіс; В - Сарай, в -Сарай, Г -гараж, Д1/Мн- господарська будівля з мансардою; Е- вбиральня: №1 -Огорожа, №2 - Огорожа. №3 ворота з хвірткою: І -вимощення (а.с.172).

Вказана довідка свідчить про те, що на час виготовлення судовим експертом Сапуновою А.І. висновку №47/23 від 09 січня 2024 року, зазначені представником відповідача об`єкти нерухомого майна, які він вважає самочинними, підпадали під Наказ Мінрегіону 03.07.2018 року №158 та підлягали до прийняття в експлуатацію та реєстрації у спрощеному порядку (так звану будівельну амністію), що свідчить про те, що на час виготовлення судовим експертом Сапуновою А.І. висновку №47/23 від 09 січня 2024 року, дані об`єкти нерухомості були зареєстрованими у встановленому законом порядку об`єктами і їх введено в експлуатацію, що унеможливлює визнання таких об`єктів будівництва самочинними відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, а тому вони і були включені експертом до складу варіантів.

Тому твердження представника відповідача, що наведена в інформаційній довідці від 28 жовтня 2024 р. № 401102836 інформація не свідчить і не підтверджує, що реконструйоване спірне будинковолодіння пройшло процедуру державної реєстрації є безпідставними.

Крім того, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , виготовленого бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки, станом на 25 липня 2023 року, до складу будинковолодіння входять наступні об`єкти та споруди: А-І - Житловий будинок, а - Прибудова (сіни), а1 Вхідний ганок, Б - Сарай, б-навіс; в Сарай (майстерня), В Сарай (погріб), Г -гараж, Д1 - господарська будівля з мансардою Д1/Мн; Е- вбиральня: №1 №2 - Огорожа, №3 ворота з хвірткою: І -вимощення. При цьому, рік спорудження/реконструкції будівель: в Сарай (майстерня), В Сарай (погріб), Б - Сарай, б-навіс, Г1-Гараж, значиться - 2003 рік. Д1/Мн господарська будівля з мансардою Мн/Д1 2012 (а.с.217-219).

Зазначений вище технічний паспорт, як свідчить копія висновку судового експерта №47/23 від 09 січня 2024 року, був наданий позивачкою судовому експерту та врахований останньою при проведенні дослідження.

Інші доводи представника відповідача, як на підставу для відмови у позові не заслуговують на увагу, а долучений ним доказ (а.с.229), не стосується предмета спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи представника відповідача є безпідставні, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та провести поділ в натурі житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 та поділ земельної ділянки, з кадастровим номером 0:01:008:0336, площею 0,0624 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно запропонованого експертом варіанту поділу (Другий варіант (Додаток №5). При цьому, оскільки виділ проводиться з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, тому із позивачки на користь відповідача, як співвласника, частка якого зменшилась, слід присудити грошову компенсацію, за відступлення від ідеальної частки.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачкою при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 7362,44 грн., який підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Окрім того, позивачкою здійснено оплату витрат на проведення інженерно-технічної експертизи в розмірі 17208,00 грн., які на підставі п.2 ч.2 ст. ст.133 ЦПК України відносяться до витрат пов`язаних із проведенням експертизи та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі на користь позивачки.

На підставі ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна в натурі між співвласниками задоволити.

Провести поділ в натурі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виділу в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна належні співвласникам домоволодіння частки, а саме:

- ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , виділити у власність частку (54/100), а саме: коридор 1-1, площею 4,7 кв.м., житлову 1-2, площею 11,7 (11,3) кв.м., житлову 1-3, площею 13,7 кв.м., загальною площею приміщень - 30,1 (29,7) кв.м., в тому числі житловою - 25,4 (25,00) кв.м., вхідний ганок «а1», гараж «Г1», господарську будівлю «Д1» з мансардою «Мн/Д1», огорожу №1 та замощення І, в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна, згідно з варіантом поділу земельної ділянки відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3, додаток №5), Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, що позначено на плані жовтим кольором, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.

- ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , виділити у власність частку (46/100), а саме : кухню 1-7 площею 6,7 кв.м., санвузол 1-6, площею 6,2 кв.м., житлову 1-4, площею 9.3 (8,9) кв.м., вітальню 1-5, площею 11,5 кв.м., загальною площею приміщень - 33,7 (33,3) кв.м., в тому числі житловою - 20,8 (20,4) кв.м.; сарай (майстерню) «в1» сарай (погріб) «В», сарай «Б», навіс «б», вбиральню «Е», огорожу №2, в цілу ідеальну частку, як об`єкт нерухомого майна, згідно з варіантом поділу земельної ділянки, відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3, додаток №5), Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, що позначено на плані білим кольором, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.

Провести поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:008:0336, площею 0,0624 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом виділу в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна належні співвласникам частки, а саме:

- виділити у власність ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , земельну ділянку, площею 0,0366 га (366,0 кв.м.), з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута, по лінії поділу: 0,21; 3,20; 0,80; 3,10; 0,42; 3,61; 3,62; 3,16; 3,79; 3,09; 3,79; 0,30, далі по межі: 12,41; 2,62; 22,25; 17,94м, зображеної білим кольором із зеленим вкрапленням на Плані земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , у масштабі 1:250, з варіантом поділу земельної ділянки (додаток №8); відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3) Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

- виділити у власність ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , земельну ділянку, площею 0,0258га (258,0 кв.м.), з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута, по межі: 25,72; 0,43; 3,85; 1,51; 8,11, далі по лінії поділу: 0,30; 3,79; 3,09; 3,79; 3,16; 3,62; 3,61; 0,42; 0,80; 3,20; 0,21, далі по межі: 7,55м, зображеної білим кольором з рожевим вкрапленням, на Плані земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , у масштабі 1:250, з варіантом поділу земельної ділянки (додаток №8) відповідно до варіанту №2 (відповідь на запитання №3) Висновку судового експерта за результатами судового інженерно-технічного дослідження №47/23 від 09 січня 2024 року, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію у грошовому еквіваленті 8 515,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень) за різницю у площі земельної ділянки 0,0054га (54 кв.м).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , витрати по оплаті проведення інженерно-технічної експертизи в сумі 17208,00 грн. (сімнадцять тисяч двісті вісім гривень) та судового збору в сумі 7362,44 грн. (сім тисяч триста шістдесят дві гривні 44 коп.)

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 10 квітня 2025 року о 16-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 18 березня 1996 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ID-картка № НОМЕР_4 від 14 лютого 2020 року, орган, що видав 5617.

Суддя:підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.