Дата документу 10.04.2025 Справа № 336/9175/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9175/24 Головуючий у 1 інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/320/25 Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Гончар М.С.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2024 року про визнання неподаною та повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс», Акціонерного товариства «Юнекс Банк» про визнання протиправними та незаконними дії Акціонерного товариства «Юнекс банк» про стягнення комісії за договором та щодо відступлення права вимоги, стягнення моральної шкоди у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року до суду від ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», в особі представника Кумко О.Д. надійшла позовна заява, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування № UA1252001 від 25.11.2019 року у розмірі 16063,98 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

Роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

24 жовтня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про визнання протиправними та незаконними дії Акціонерного товариства «Юнекс банк» про стягнення комісії за договором та щодо відступлення права вимоги, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про визнання протиправними та незаконними дії Акціонерного товариства «Юнекс банк» про стягнення комісії за договором та щодо відступлення права вимоги, стягнення моральної шкоди, залишено без руху та надано позивачу за зустрічним позовом строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині. Роз`яснено позивачу за зустрічним позовом, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

20 листопада 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 , клопотання про звільнення від сплати судового збору, клопотання про залучення третьої особи та клопотання про витребування доказів. Вказані документи відповідачем направлені через відділення укрпошти 18 листопада 2024 року.

В зустрічні позовній заяві відповідачами зазначені Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та Акціонерне товариство «Юнекс банк». Однак в первісні позовній заяві позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 25 листопада 2024 року визнано неподаною та повернуто зустрічну позовну заяву.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 25 листопада 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що подав зустрічний позов, дотримавшись порядку, встановленого ст. 193 ЦПК України, належним чином обґрунтував розгляд його позову саме із первісним.

26 лютого 2025 року від представника ТОВ «ФК «Омега Фінанс» - Кумко О.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Так, постановляючи ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції обґрунтував повернення тим, що відповідач ОСОБА_2 пред`являє вимоги до особи, яка не є учасником справи; зустрічна позовна заява не містить ціни позову, хоча відповідач ОСОБА_2 оспорює розрахунок заборгованості та заявляє вимоги про стягнення моральної шкоди і визначає грошову оцінку; в оновленій зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 ставить додаткові вимоги, які не ставилися в зустрічній позовній заяві від 21 жовтня 2024 року, яка була залишена без руху; крім того, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України ОСОБА_2 не виклав обставин щодо кожної заявленої вимоги, якими позивач за зустрічним позовом обґрунтовує свої вимоги; не зазначив доказів, що підтверджують вказані обставини.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним (виникнення їх з одних правовідносин) та доцільність їх спільного розгляду. Спільний розгляд первісного і зустрічного позовів є доцільним, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Первісний і зустрічний позови недоцільно розглядати спільно, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. При постановленні ухвали про об`єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Як встановлено судом апеляційної інстанції і це підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 пред`являє вимоги до особи, яка не є учасником справи, що є підставою для відмови у здійсненні спільного розгляду первісного та зустрічного позовів, окільки призведе до необхідності залучення нових учасників процесу, істотно розширить предмет доказування.

Окрім цього, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що в оновленій зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 ставить додаткові вимоги, які не ставилися в зустрічній позовній заяві від 21 жовтня 2024 року, яка була залишена без руху, що по суті є поданням нового позову.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права учасника справи на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Як зазначив суд першої інстанції, предметом спору є стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 25.11.2019 року.

Відповідач не оскаржував умови договору в зустрічній позовній заяві від 21 жовтня 2024 року.

Подаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 не погоджувався умовами вказаним в паспорті споживчого кредиту щодо нарахування Акціонерним товариством «Юнекс банк» комісії та відступленням права вимоги позивачу, просив стягнути з Акціонерного товариства «Юнекс банк» моральну шкоду.

Суд першої інстанції вказав, що відповідач повинен сплачувати судовий збір в розмірі 3633,60 грн.

Відповідач не сплатив судовий збір про необхідність чого вказував суд першої інстанції в ухвалі від 24 жовтня 2024 року про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

Також, суд першої інстанції звернув увагу, що позовна заява містить виключно посилання на правові норми та зазначив необхідність зазначення конкретних обставин справи з посиланням на відповідні докази.

У відповідності до норм процесуального законодавства, заявнику, судом було надано чітке роз`яснення щодо наявності недоліків зустрічної позовної заяви та визначено механізм його усунення, зазначені вимоги ОСОБА_2 виконані не були.

Доводи апеляційної скарги не спростовують не усунення ОСОБА_2 недоліків зустрічної позовної заяви за визначеним механізмом.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Враховуючи те, що недоліки зустрічної позовної заяви, які вказані в ухвалі суду від 24 жовтня 2024 року, не усунуті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 слід вважати неподаною та повернути останньому.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі та посилань заявника на відповідну судову практику Верховного Суду, що не беруться до уваги колегією суддів, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Оцінюючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норм процесуального права, підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Враховуючи те, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі у сумі 605,60 грн до ухвалення рішення у справі, відповідно до ст.. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 з дохід держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень 60 коп).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді: